Sborník konference - PAVEL VALTR
Sborník konference - PAVEL VALTR
Sborník konference - PAVEL VALTR
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Vladimír Krečmer, Národní lesnický komitét<br />
Vstup do problematiky lesnictví<br />
Máme-li osvětlit příčiny a pochopit okolnosti kolem dnes velmi zřetelných střetů lesnictví a<br />
environmentalismu, je třeba se nejdříve poohlédnout po vývoji smyslu či chcete-li poslání<br />
evropského lesnictví a lesního hospodářství, po jeho základních zásadách čili – moderně řečeno –<br />
po jeho paradigmatech. Ta podléhají změnám v souvislostech s vývojem lidské společnosti.<br />
Lesnictví vzniklo proto, aby podle potřeb lidské společnosti nakládalo s lesy a umožňovalo jejich<br />
Jak to činí či činit může, to závisí na stavu už přibližně jedno a půl století rozporného pole lesní<br />
politiky, kde se střetají skupinové zájmy se zájmy veřejnými. Lesy v kulturní krajině nejsou<br />
veřejným statkem, jak se někdy mylně hlásá, ale jako majetek konkrétních vlastníků mají řadu jeho<br />
rysů a proto – ve srovnání s jinými druhy majetků – mají svá specifika, plynoucí z tohoto jejich<br />
charakteru. Připomeňme náš zákon o lesích 289/1995 Sb. a jeho § 1: lesy jsou národní bohatství,<br />
jež je současně nenahraditelnou složkou životního prostředí. Přestože slova jsou moderní, tohle není<br />
idea teprve lesnictví naší současnosti. účelové využívání. Podle prvních dokladů o něm z evropské<br />
historie činí tak od raného středověku.<br />
Stojí patrně za pár slov, proč a jak k tomu došlo. Na onom dávném počátku dokladů o lesnictví,<br />
lesy nás zajímající Evropy plnily snad jediný zájem, jenž si žádal jistou lidskou správu – a to byl<br />
lov jako panská kratochvíle. Pro lesy jako útočiště lidí i jako překážku vpádů nepřátel žádná správa<br />
nutná nebyla. Když se však časem obyvatelstvo množilo, bylo potřeba zemědělské půdy pro<br />
zajištění výživy zvyšujícího se počtu lidí. Takže snad dnes nepřekvapí, že první, lesů se týkající<br />
královské dekrety franckých králů v dobách Karlovců (kapituláry 9. století), se zabývaly jednak<br />
lovy a lovčími, jednak také podporou klučení lesů a přísnými zákazy jejich obnovy. Ve 12. století<br />
nacházíme královské dekrety francouzských králů – ordonance – dokonce s titulem „sur les eaux<br />
et forêts“ , tedy o vodách a lesích.<br />
Americký erodolog W.F. Megahan z toho v 70. letech minulého století odvodil údajnou vyspělost<br />
Evropy, jejíž králové prý už tehdy chápali ekologické vazby lesů a vod. Američan zřejmě podlehl<br />
euforii environmentalismu: ona nařízení byla totiž akty o prodejích divočin v královské správě, kde<br />
nic jiného kupce nezajímalo, než lesy a vody jako prostředí. kde mohli lovit lesní a vodní živočichy<br />
(„bestias et pisces“). Ještě ve 14. století byl ve Francii královský úřad „Service royal des eaux<br />
et forêts“ s tématikou lovectví. To se však už v důsledku vzniku měst, rozšiřujícího se dolování,<br />
železářství, sklářství nebo i stavby lodí zvětšovala těžba lesů v té míře, že se začaly objevovat<br />
starosti o trvalost lesních zdrojů kvalitního dřeva, byť tehdy ještě ojediněle. Neřízené těžební<br />
využívání lesů – s převládajícím ponecháváním vytěžených ploch přírodě k přirozené obnově –<br />
vedlo v toku časů ke stavu, kdy v 18. století byly k těžbě vhodné lesní porosty čím dál tím<br />
vzácnější. Stav lesů, destruovaných z hlediska produkce dřeva,<br />
se odrážel tak, že v hospodářských<br />
výkazech panství byly označovány nikoli lesními porosty, ale jako „porostliny“.<br />
Tehdy nastala první přelomová doba lesnictví. Pod tlakem hrozícího nedostatku dřeva jako tehdy<br />
hlavní energetické suroviny se od lesních řádů 18. století konstituovalo lesnictví, které – vědecky<br />
podloženo – zaručovalo trvale udržitelnou produkci dřeva pro potřeby společnosti.<br />
Obhospodařování lesů se řídilo zásadami trvalosti, nepřetržitosti a vyrovnanosti produkce dřeva a<br />
tedy i výnosů na lesních majetcích. Takto bylo formulováno původní paradigma novodobého<br />
lesnictví a lesního hospodářství. Z destruovaných lesů feudální doby vytvořilo lesnictví obnovitelný<br />
přírodní zdroj dřevní suroviny, kryjící až dodnes potřeby společnosti. Nejen však co se týká dřevní<br />
suroviny.<br />
Jak se přišlo k tomu bohatství jsme pověděli. Kdy však došlo u původního paradigmatu s dřevní<br />
surovinou k jeho doplnění o význam lesů jako složky životního prostředí? Ten první podnět je<br />
hodně starý – spadá do první části 19. století a byl to důsledek Velké francouzské revoluce. Tehdy<br />
byly „privatizovány“ feudální majetky a noví uživatelé lesů nebyli vždy spokojení s ekonomickou