Sborník konference - PAVEL VALTR
Sborník konference - PAVEL VALTR
Sborník konference - PAVEL VALTR
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
ŠUMAVA V ÚZEMNĚ PLÁNOVACÍ DOKUMENTACI<br />
Václav Treml, vedoucí oddělení územního plánování odboru regionálního rozvoje, Krajský<br />
úřad Plzeňského kraje<br />
Územní plánování jako nástroj podpory rozvoje a ochrany území<br />
Územní plánování má důležité místo při podpoře rozvoje a ochraně území. Na Šumavě v polovině<br />
60. let došlo k uvolnění přístupnosti dalších území a současně se zde začaly projevovat tlaky na<br />
intenzivnější rekreační využití zejména na Železnorudsku a v prostoru Lipna. Proto v r. 1961 zde<br />
byla vyhlášena Chráněná krajinná oblast Šumava.<br />
Územní plánování tehdy vycházelo ze zákona 84/1958 Sb., o územním plánování, který podle<br />
podrobnosti počítal s územními plány rajónů a se směrnými a podrobnými územními plány pro<br />
sídla. Územní plány rajónů se většinou zpracovávaly pro městské aglomerace a pro hospodářsky<br />
důležitá území. Pro horské – rekreační území začal takový plán prvně vznikat v Krkonoších a<br />
následně i na Šumavě. Od té doby zde byla pořízena řada územních plánů, studií, generelů a<br />
koncepcí.<br />
Územní plán rajonu Šumava<br />
Prvním koncepčním dokumentem byl Územní plán rajónu Šumava, který začaly připravovat<br />
společně Západočeský a Jihočeský KNV. Řešené území zahrnovalo části okresů Český Krumlov,<br />
Prachatice a Klatovy, kromě CHKO zahrnovalo i další části v podhůří. Územní plán zpracovával<br />
Státní ústav pro rajonové plánování – pozdější Terplan Praha. Vedoucím projektantem byl Ing. arch.<br />
František Mareš, v týmu byla i řada přírodovědců (např. RNDr. Štěpán).<br />
Koncepce územního plánu byla založena na únosné návštěvnosti území (počítalo se se 150 tis.<br />
návštěvníky). Území bylo rozčleněno na charakteristické krajinné celky s diferencovaným<br />
zatížením návštěvností (0,5 – 1,5 návštěvníka /ha) a s preferovaným využitím. Na základě toho byly<br />
stanoveny směrné kapacity ubytování – v dělení na vázaný a volný cestovní ruch a navržena i<br />
potřebná vybavenost včetně bytové výstavby. Vzhledem k tomu, že v té době mělo vlastní územní<br />
plán jen několik větších sídel, nahrazoval územní plán rajónu svojí podrobností i tuto dokumentaci.<br />
Územní plán řešil i některé významnější investice, např. rozšíření vybavenosti pro zimní sporty<br />
v prostoru Železné Rudy a Churáňova a pro letní rekreaci u Lipna, úpravy komunikací pro zlepšení<br />
dopravní dostupnosti. Za páteřní komunikaci rozvádějící dopravu po Šumavě byla navržena tzv.<br />
Šumavská magistrála, spojující Nýrsko, Železnou Rudu, Kašperské Hory, Vimperk a Lipno.<br />
Územní plán se zabýval i otázkou obnovy zaniklých sídel (většina z nich tehdy ještě ležela<br />
v nepřístupném území), připustil jejich obnovu ve vhodných lokalitách, což podnítilo intenzívní<br />
hledání stavebníků.<br />
Územní plán rajónu byl schválen vládou v létě r. 1969. Z jeho řešení vycházely postupně<br />
zpracovávané územní plány sídel (většinou neřešily celé území obce), pro západočeskou část<br />
Šumavy bylo zpracováno podrobnější řešení. V praxi se ukázaly některé problémy v jeho<br />
interpretaci, zejména ze strany postupně důslednější ochrany přírody. Projevoval se i rozdílný<br />
přístup v jihočeské a západočeské části v důsledku dualismu Správy CHKO (Vimperk, Sušice) a<br />
postupu stavebních úřadů. Proto např. při Západočeském KNV byl ustanoven Poradní sbor i se<br />
zastoupením hlavního projektanta a CHKO, kterému měly být předkládány k posouzení všechny<br />
záměry na výstavbu na Šumavě.