PRILOZI CONTRIBUTIONS - Institut za istoriju Sarajevo
PRILOZI CONTRIBUTIONS - Institut za istoriju Sarajevo
PRILOZI CONTRIBUTIONS - Institut za istoriju Sarajevo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Hana Younis, Skice porodičnog života u Sarajevu posljednjih decenija osmanske vladavine<br />
Prilozi, 36, <strong>Sarajevo</strong>, 2007, str. 33-68.<br />
mače kao nevaljao. 73 Za razliku od prošlih vremena, takve društveno-ekscesne situacije<br />
u posljednjim decenijama osmanske vladavine u Sarajevu postaju predmetom<br />
novinskih članaka, te je javnost daleko više obaviještena nego što je bila prije. 74<br />
Dobivanjem imena novorođenče je ulazilo u porodicu i postajalo njenim članom,<br />
stoga je ime brižno birano i obično je imalo vjersko značenje. 75 U tradicionalnom<br />
osmanskom društvu postojala su i porodična imena, stoga ne <strong>za</strong>čuđuje neprestano<br />
ponavljanje istog imena u nekim porodicama. Najčešće davano ime kod muslimana<br />
je Mustafa i teško je pronaći kuću u kojoj nema ovog imena. 76<br />
Uočljiva je razlika u položaju između muške i ženske djece u porodici. Podaci<br />
iz arhivske građe jasno ukazuju da su dječaci bili poželjniji od djevojčica i da su u<br />
porodici <strong>za</strong>uzimali važnije mjesto. Na to nam ukazuje i popis kuća iz 1867. u kojem<br />
se prvi put spominju ženska imena, ali tako da je muško dijete obavezno ispred ženskog,<br />
bez obzira da li je mlađe ili ne. Ovu veoma jasnu razliku u odnosu prema djeci<br />
različitog spola vidimo i u defteru kućnih troškova Alekse Jeftanovića. Naime, Aleksa<br />
svaki drugi dan tokom cijele godine daje sinu Jefti <strong>za</strong> troškove od 4 do 6 forinti,<br />
73 Gazi Husrev-begova biblioteka, Zbirka sidžila, sidžil br.77, 45-46.<br />
74 Bosanski vjestnik u julu 1866. godine iznosi jedan primjer koji dosta surovo prikazuje svu<br />
složenost ovog problema. U ovom članku stoji: “U Sarajevu 07.07. više su se puta raznosili<br />
po ovoj varoši glasovi da su se mala đeca pobačana nalazila u rijeci Miljacki, kojima glasovima<br />
nismo dosad poklanjali toliko pažnje i vjerovanja. Slučaj jedan onomad 4. ov. mj. u<br />
Ponedjeljak osvjedoči mogućnost ovih glasova. Susjedi Pašine česme u Kulkučinoj mahali<br />
primijete na sat pred podne tog dana njeku uvijenu ženu gdi uđe u Tursko groblje do te česme<br />
nalazeće se, al misleći da je došla na grob svoga kakvog srodnika, da se isplače i molitvu<br />
očita nisu na istu dalje ni pazili. Kad se ona udalji na po sata prođe neka Evrejka pored tog<br />
groblja i tu joj pobudi pažnju cika dvoje paščadi koji se oko nečeg kolju, ona pogleda bolje<br />
i užasne se kad ugleda gdi se psi kolju oko mrtvog djeteta uhvativši svako u zube po jednu<br />
ručicu istog. Užasnuta poviče, te se skupi komšiluk pa i obližnji nalbanta dođe gdi nađu krasno<br />
muško djetence punačko kao naliveno, al mrtvo, ručica mu je jedna već bila nagrižena<br />
onim psima. Ovaj nalbanta odma javi nadležnoj vlasti te se naredi i dijete bude <strong>za</strong>kopano.”<br />
Bosanski vjestnik, I; br.14, <strong>Sarajevo</strong>, 09.07. 1866.,10.; Većina žena na ovako gnusan čin odlučivala<br />
se odmah nakon porođaja gušenjem djeteta, takav zločin bilo je teško doka<strong>za</strong>ti, s obzirom<br />
na redovne tvrdnje tih žena da je dijete rođeno mrtvo. Vidi: ABiH, AUGKSR, 699/67,<br />
1654/69.<br />
75 Johan Roskiewicz, navedeno djelo, 204.<br />
76 Porodica Morić bila je jedna od najuglednijih sarajevskih porodica, muškim potomcima su<br />
u ovoj porodici davana tradicionalna imena sve do Mustafe Morića koji je prekinuo tu tradiciju,<br />
davši svojim sinovima, imena Mehmed, Ahmed i Asim. Vidi: Hamdija Kreševljaković,<br />
I<strong>za</strong>brana djela, I, 338.<br />
53