Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Závada Péter: Gondoskodás, Jelenkor, Budimpešta 2021/<br />
Prevedla: Pia Zala Meden / Mentorica: Marjanca Mihelič<br />
Péter Závada<br />
<strong>Utrdba</strong><br />
Ko sem lačen,<br />
vedno mislim na utrdbo.<br />
Če bi požrl vrata,<br />
bi srečen govoril s polnimi usti.<br />
Prikličem lakoto,<br />
dam ji jesti lastno meso,<br />
navadim jo na kri,<br />
da postane moj zvesti stražar.<br />
//<br />
Zaupam lahko svoji udomačeni senci,<br />
sledi mi, drzne si ven na svetlobo.<br />
Pogoltnem jo skupaj z bolečino,<br />
da me ne zapusti na ta žareči dan.<br />
Moja lastna tema bo, zapolnila bo mojo notranjost.<br />
//<br />
Obračam kocko,<br />
da bi videl več sence.
Obračam strani,<br />
da bi bral s kocke.<br />
Obračam besedo,<br />
da bi razumel knjigo.<br />
Besede so glasniki utrdbe.<br />
Vedo, kaj se dogaja v njeni glavi.<br />
//<br />
Klet je vse večja, v meni zasede hišo.<br />
Obhodil sem vse kote, a ena od sob se mi je vedno izmuznila,<br />
svoje meje je vedno začrtala drugje.<br />
Moje hrepenenje po utrdbi rodi samo žalost.<br />
Kar naju povezuje, je prostor na dosegu roke.<br />
Ne more se skrčiti.<br />
//<br />
Senca je sidro,<br />
ki ga mečejo stvari.<br />
Moje seže do kleti,<br />
zgrabi me za gleženj in potegne nazaj.<br />
Če je vroče, se zvečer v meni zbudi lakota,<br />
povoha naokoli, si brusi zobe ob utrdbo,<br />
nepopustljivo privabi rokavico,<br />
rokavica brez besed pograbi bič<br />
in skupaj vabita mojo negibnost na ples.
Obrisi me zapustijo. Njihova nezvestoba<br />
me pripravi na bitko za prestol.<br />
Čeprav nič ne nakazuje poraza,<br />
je možnost bitke že sama poraz.<br />
Kar gledam, je seveda lahko ograja ali kamnita stena,<br />
vedno je utrdba tista, ki se mi pokaže<br />
v temi, v slepeči svetlobi.<br />
Da bi preprečil bitko za prestol,<br />
sem ga zasul z lopatami zemlje,<br />
a nihče ne zna zakopati njegove sence.<br />
//<br />
Zvest sem temu, kar je odrinjeno na periferijo,<br />
zakrivanju svojih dokazov, mrtvemu prostoru odločitev.<br />
Če se temu uprem,<br />
se uprem tudi hrepenenju.<br />
Raje se vežem na svojo negibnost,<br />
na jambor hrbtenice, da lahko nemoteno<br />
poslušam kruljenje želodca, pesem lakote,<br />
ne da bi bilo treba zapustiti svoje obrise,<br />
od sebe odrinem ladijski krov.<br />
Svojo senco iščem tudi v utrdbi,<br />
glasno jo kličem,<br />
kamorkoli se obrnem, se mi postavi za hrbet,<br />
nežno me izziva.
Če jo bom našel, jo bom moral brcniti stran<br />
kot nekoč svoje oguljene obrise.<br />
Pričakujem, da bo ta, ki me bo odvezal od hrbtenice,<br />
prišel in zapolnil prostor moje lakote.