You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
59<br />
ANÀLISI<br />
vilaweb.cat<br />
Divendres, 17 de juny de 2022<br />
lingüístic de centre d’acord<br />
amb uns criteris.<br />
—Però quin és el canvi respecte<br />
del castellà? —li insistia<br />
la periodista.<br />
—Queda clar que el català és<br />
vehicular i que el castellà es<br />
regula com a llengua d’aprenentatge.<br />
Això és el que genera<br />
consens i garanteix la<br />
protecció del model d’escola<br />
catalana. [...] Si hi ha alguna<br />
llengua que en sortirà reforçada,<br />
probablement serà el<br />
català.<br />
A Sales i Sànchez, de Junts, la<br />
pregunta era la mateixa, i Sànchez<br />
responia: “En qualsevol<br />
cas, d’aquesta proposició<br />
de llei no es desprèn un augment<br />
de la llengua castellana<br />
en els currículums educatius.<br />
Això dependrà de cada centre,<br />
de cada projecte educatiu.”<br />
Doncs bé, dues setmanes després,<br />
el Consell de Garanties<br />
Estatutàries deia en el seu<br />
dictamen sobre la proposició<br />
de llei: “La proposició de<br />
llei estableix un ús més ampli<br />
del castellà en el sistema<br />
educatiu respecte de les previsions<br />
contingudes a la llei<br />
d’educació de Catalunya i la<br />
llei de política lingüística, en<br />
la mesura que, com a novetat<br />
respecte d’aquestes dues lleis,<br />
recull explícitament el seu ‘ús<br />
curricular i educatiu’.”<br />
I la llei, precisament<br />
pel fet de ser-ho,<br />
obre una porta que<br />
no s’havia obert mai<br />
fins ara en quaranta<br />
anys d’immersió:<br />
la de l’entrada<br />
del castellà com a<br />
llengua vehicular<br />
És una observació en la línia<br />
de la interpretació que feia el<br />
PSC del sentit de la definició<br />
del castellà en el text acordat.<br />
I encara ho argumentava<br />
més: “En aquest context, el<br />
currículum es defineix com<br />
el conjunt d’objectius, competències,<br />
continguts, mètodes<br />
pedagògics i criteris<br />
d’avaluació de cadascun dels<br />
ensenyaments regulats. I, per<br />
tant, la previsió de l’ús curricular<br />
d’una llengua suposa<br />
reconèixer la possibilitat que<br />
s’estengui sobre tot aquest<br />
conjunt d’elements que integren<br />
el sistema educatiu.”<br />
Per si no fos prou clar, el<br />
Consell de Garanties reblava:<br />
“A la llengua declarada<br />
d’ús curricular i educatiu, se<br />
li reconeix un ús que és obvi<br />
que va més enllà de la seva<br />
utilització només en la impartició<br />
d’aquesta llengua com a<br />
matèria, assignatura o àrea.”<br />
I això, a la pràctica, equival a<br />
fer allò que ja van pretendre<br />
de fer el mes de març quan els<br />
mateixos quatre partits, ERC,<br />
Junts, el PSC i els comuns, van<br />
pactar una modificació de la<br />
llei de política lingüística que<br />
feia una referència explícita<br />
al castellà per primera vegada<br />
com a llengua d’ús a l’escola.<br />
El terrabastall que va originar<br />
aquell pacte fou tan fort que<br />
Junts se’n va despenjar, i els<br />
quatre partits van mirar de<br />
trobar una fórmula alternativa<br />
que va ser aquesta llei ad<br />
hoc aprovada aquesta setmana<br />
al parlament. I es van<br />
empescar aquesta referència<br />
al castellà com a llengua d’ús<br />
curricular i educatiu. Volien<br />
incorporar tant sí com no<br />
els socialistes dins el pacte,<br />
sempre invocant la necessitat<br />
del consens. Però el PSC<br />
ja fa temps que se’n va anar,<br />
d’aquest consens, quan va<br />
admetre la possibilitat que el<br />
castellà també sigui llengua<br />
vehicular i va trencar el principi<br />
del model d’immersió en<br />
català. Per mirar de preservar<br />
els socialistes en aquest<br />
tan esgrimit consens polític<br />
sobre la llengua a l’escola, si<br />
ells no tornaven a la posició<br />
de defensa de la immersió,<br />
calia que es moguessin els altres,<br />
és a dir, calia fer alguna<br />
concessió. I això tan sols podia<br />
significar que el castellà<br />
guanyés més pes. Si el castellà<br />
el guanya, el català el perd.<br />
Vet ací el sentit d’aquesta nova<br />
llei: deixar per escrit, en un<br />
text legal propi, que el castellà<br />
pot tenir més pes, però fer-ho<br />
d’una manera que no sigui<br />
gaire explícita. Això permetia<br />
a Marta Vilalta, Mònica Sales<br />
i Jordi Sànchez de dir, aquell<br />
dia de maig, que el castellà<br />
no tindria més espai que el<br />
que té ara, que el català és la<br />
llengua vehicular i punt, que<br />
el fet que siguin els centres<br />
els qui hagin de definir el pes<br />
que ha de tenir cada llengua<br />
segons el seu context sociolingüístic<br />
era una manera<br />
deixar el català protegit dels<br />
percentatges que el poder judicial<br />
volia imposar. Però allò<br />
que no gosaven dir (tret de<br />
la portaveu socialista) i que<br />
bategava en el fons del text és<br />
que el castellà pot tenir més<br />
espai, sigui perquè s’utilitza<br />
com a llengua d’ús en més<br />
assignatures, o perquè entra<br />
sense impediment mitjançant<br />
uns altres materials didàctics.<br />
El cas és que és reconegut per<br />
llei.<br />
I la llei, precisament pel fet de<br />
ser-ho, obre una porta que no<br />
s’havia obert mai fins ara en<br />
quaranta anys d’immersió: la<br />
de l’entrada del castellà com a<br />
llengua vehicular.