You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Jacques Philippe<br />
<strong>Mali</strong> <strong>put</strong><br />
<strong>pouzdanja</strong><br />
i <strong>ljubavi</strong><br />
S Malom Terezijom k<br />
radosnu i ispunjenu životu<br />
VERBUM
Jacques Philippe<br />
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI
Jacques Philippe<br />
MALI PUT<br />
POUZDANJA<br />
I LJUBAVI<br />
S Malom Terezijom k radosnu i<br />
ispunjenu životu<br />
VERBUM
Biblioteka:<br />
Fides 94.<br />
Urednik: mr. sc. Petar Balta<br />
Naslov izvornika: La voie de la confiance et de l’amour<br />
© Éditions des Béatitudes, S.O.C., 2011.<br />
© Copyright za hrvatsko izdanje: Verbum, Split, 2020.<br />
Sva prava pridržana. Nijedan se dio ove knjige ne smije umnožavati,<br />
fotokopirati, reproducirati ni prenositi u bilo kakvu obliku (elektronički,<br />
mehanički i sl.) bez prethodne pisane suglasnosti nakladnika.<br />
Izvršna urednica: Lidija Piskač<br />
Prijevod: Lidija Paris<br />
Lektura: Anđa Jakovljević<br />
Za nakladnika: dr. sc. Miro Radalj<br />
ISBN 978-953-235-698-4599-4<br />
CIP zapis dostupan u računalnome katalogu<br />
Sveučilišne knjižnice u Splitu pod brojem 171108026
Moj <strong>put</strong> je <strong>put</strong> <strong>pouzdanja</strong> i <strong>ljubavi</strong>.<br />
sv. Mala Terezija,<br />
iz pisma ocu Roullandu 1<br />
1<br />
P 226
UVOD<br />
UVOD<br />
Ova knjiga sadrži predavanja koja sam održao<br />
na duhovnoj obnovi u jednoj župi u blizini Madrida<br />
povodom liturgijskoga spomendana svete Terezije<br />
iz Lisieuxa prvoga vikenda mjeseca listopada 2010.<br />
Želio sam izložiti bitni sadržaj poruke te mlade<br />
redovnice koja je umrla s 24 godine i koju je Ivan<br />
Pavao II. 1997. g. proglasio crkvenom naučiteljicom.<br />
Želio sam objasniti u čemu se sastoji taj „mali, posve<br />
novi <strong>put</strong>“ ili „<strong>put</strong> <strong>pouzdanja</strong> i <strong>ljubavi</strong>“ 2 , što ga<br />
je Terezija otkrila i živjela, a zatim prenosila novakinjama<br />
za koje je bila odgovorna u karmelu u Lisieuxu.<br />
Predosjećala je da Bog želi da taj nauk iziđe iz<br />
njezina uskoga kruga i objavi se krhkim i slabašnim<br />
ljudima, mnoštvu „malenih duša“, kako bi ih uzdignuo<br />
sve do najviših vrhunaca <strong>ljubavi</strong>. 3<br />
Kratko prije smrti Terezija je slutila da je čeka<br />
golema postumna zadaća:<br />
„Osjećam da se približava odmor… Ali još više<br />
osjećam da moje poslanje tek počinje, poslanje<br />
da ljudi uzljube Boga kao što ga ja ljubim, poslanje<br />
da prenesem svoj mali <strong>put</strong> dušama. Ako dragi<br />
Bog usliši moje želje, živjet ću svoje Nebo na<br />
2<br />
Terezija rabi i izraz „<strong>put</strong> jednostavna <strong>pouzdanja</strong> puna <strong>ljubavi</strong>“.<br />
P 261<br />
3<br />
Vidi kraj B.<br />
7
UVOD<br />
zemlji sve do konca svijeta. Da, želim provesti<br />
svoje Nebo čineći dobro na zemlji…“ 4<br />
Čudesno širenje Terezijina nauka koje se nastavlja<br />
i danas pokazuje da ta želja mlade karmelićanke<br />
nije bila nikakva tlapnja, nego da je bila usklađena<br />
s mudrošću Oca koji svoje tajne sakriva od mudrih i<br />
umnih, a objavljuje malenima (usp. Lk 10,21) te da na<br />
ovome području, kao i na mnogim drugima, Bog<br />
„nadilazi njezina očekivanja“ 5 .<br />
Nisam mislio da će šest predavanja što sam ih<br />
održao toga vikenda u Madridu izići u obliku knjige,<br />
no mnogi su to tražili. Budući da se nisam mogao<br />
temeljito posvetiti obradi teksta, uzeo sam snimke,<br />
ponešto uredio stil, pojasnio ili dopunio neke točke<br />
te dodao korisne reference i navode.<br />
Ishod sigurno nije savršen, stil je više govorni<br />
nego pisani, puno je ponavljanja i digresija. Kakav<br />
bio da bio, sigurno će nekima pomoći i potaknuti<br />
ih da bolje upoznaju poruku mlade karmelićanke<br />
iz Lisieuxa koja je, po mojemu mišljenju, od bitne<br />
važnosti za Crkvu i za današnje društvo.<br />
U krhku i ranjenu društvu kao što je naše, u kojemu<br />
Duh Sveti usprkos svemu kršćane poziva na<br />
svetost i na življenje evanđelja u punini, mislim da<br />
nema boljega <strong>put</strong>a od <strong>put</strong>a <strong>pouzdanja</strong> i <strong>ljubavi</strong>, što<br />
nam ga nudi svetica iz Lisieuxa.<br />
Ovi će nam tekstovi biti od najveće koristi ako<br />
s njima obavimo osobnu duhovnu obnovu – što je<br />
i bila prvobitna nakana ovih predavanja. Možemo<br />
4<br />
CJ, 17. srpnja 1897.<br />
5<br />
C, 3 r.<br />
8
UVOD<br />
im, primjerice, posvetiti tjedan dana, svakoga dana<br />
čitati po jedno poglavlje, uzeti si vremena za razmatranje,<br />
vraćati se u molitvi na navedene tekstove,<br />
pitati se na koji način oni osvjetljuju naš konkretni<br />
život i na što nas Bog po njima poziva.<br />
9
PRVO POGLAVLJE<br />
Posve novi <strong>put</strong>
Glavna tema o kojoj ću govoriti jest pouzdanje<br />
u Boga. Živimo u svijetu u kojemu nije lako živjeti.<br />
Iz mnogih razloga pritišću nas teške brige. Zato je<br />
važno rasti u pouzdanju i moliti Duha Svetoga za<br />
snagu vjere kako bismo se u ovome vremenu mogli<br />
suočiti sa svime što je pred nama.<br />
Kada govorim o ovoj temi, osjećam da Bog želi podignuti<br />
novi narod ispunjen snagom Duha Svetoga,<br />
narod koji će donositi obilne plodove njemu na slavu<br />
i naviještati evanđelje na dobro cijeloga čovječanstva.<br />
To je narod malenih i siromašnih. Istinska Božja snaga<br />
ne pokazuje se u ljudskoj jakosti ni u tjelesnim, duševnim<br />
i intelektualnim sposobnostima, iako sve to<br />
ima svoju vrijednost. To je snaga koja se po riječima<br />
svetoga Pavla (2 Kor 12,9) iskazuje u ljudskoj slabosti.<br />
Dok budemo čitali ove stranice, dopustimo toj snazi<br />
da ispuni našu malenost, naše siromaštvo i našu slabost<br />
kako bismo postali snažni u vjeri i pouzdanju.<br />
Crkva prolazi kroz teška vremena. Poteškoće nisu<br />
iste u Francuskoj, Španjolskoj ili Pakistanu, no svi mi<br />
vodimo duhovnu borbu. Bog nam možda više no ikada<br />
želi dati svojega Duha koji nam priskače u pomoć<br />
u našoj slabosti, kako to lijepo kaže Poslanica<br />
Rimljanima (Rim 8,26). On nas uči moliti, uvodi nas<br />
u ispravan odnos s Bogom, uči nas vjerovati, nadati<br />
se, ljubiti. Uvjeren sam da Bog u našim srcima želi<br />
učiniti lijepe stvari. Ako uzmemo vremena i ove stra-<br />
13
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
nice čitamo u molitvi, ako nam je srce otvoreno za<br />
Božju riječ, Bog će u nama činiti čudesa.<br />
Ova se knjiga sastoji od dva dijela. U prvome ću<br />
tumačiti neke tekstove Terezije iz Lisieuxa koja je<br />
primila posebnu milost i može nam pomoći živjeti<br />
u pouzdanju, po<strong>put</strong> male djece. Govorit ću, dakle, o<br />
nekim Terezijinim slutnjama koje su neizrecivo dragocjene<br />
za nas danas. Drugi dio, nešto kraći, opisuje<br />
kako se to pouzdanje može živjeti u poteškoćama i<br />
životnim kušnjama. Lako je imati <strong>pouzdanja</strong> kada<br />
sve ide glatko, no kada stvari krenu po zlu, to je već<br />
druga priča! Ipak, trebamo se vježbati u pouzdanju.<br />
Vidjet ćemo kako se to radi i nadam se da ću to prikazati<br />
na posve konkretan način.<br />
Terezija iz Lisieuxa – „Mala Terezija“ – možda je<br />
manje poznata od „velike Terezije“ – Terezije Avilske<br />
– ali je dostojna kći slavne reformatorice karmela. Njezina<br />
je duhovna poruka vrlo aktualna, od životne važnosti<br />
za današnji svijet. Nju, koja nikada nije studirala<br />
teologiju, papa Ivan Pavao II. proglasio je crkvenom<br />
naučiteljicom 19. listopada 1997., uz stotu obljetnicu<br />
njezine smrti. 6 To je bilo najavljeno tijekom Svjetskoga<br />
dana mladih u Parizu, gdje su se tom prigodom nalazile<br />
Terezijine relikvije. To znači da Crkva sve nas,<br />
napose mlade, najslužbenijim mogućim <strong>put</strong>em poziva<br />
da uđemo u njezinu školu.<br />
Ne mislim podrobno opisivati njezin život, predugo<br />
bi trajalo. Djetinjstvo je provela u Alençonu,<br />
zatim u Lisieuxu, i znamo da se napatila. U dobi od<br />
6<br />
Uz Tereziju Avilsku i Katarinu Sijensku Terezija iz Lisieuxa<br />
treća je i najmlađa žena crkvena naučiteljica.<br />
14
POSVE NOVI PUT<br />
samo četiri godine ostala je bez mame 7 (koja je umrla<br />
od karcinoma dojke), što ju je duboko potreslo. Na taj<br />
se gubitak nadovezao cijeli niz gubitaka koji su uslijedili<br />
tako da je s deset godina teško oboljela. Ozdravio<br />
ju je osmijeh Blažene Djevice Marije. Kušnje kroz<br />
koje je Terezija prolazila nisu je spriječile da raste u<br />
velikoj vjeri i dubokoj <strong>ljubavi</strong> prema Bogu. Svjedoči<br />
da je s četrnaest godina, u božićnoj noći 1886., ozdravila<br />
od svoje preosjetljivosti i pronašla nutarnju snagu<br />
po kojoj je, slijedeći svoju želju, sa samo petnaest<br />
godina ušla u karmel. Umrla je od tuberkuloze veoma<br />
mlada, sa samo 24 godine, 30. rujna 1897.<br />
Poslije njezine smrti, prema običaju u karmelu,<br />
objavljena je „posmrtna bilješka“ koja se sastoji od<br />
Terezijinih autobiografskih uspomena (koje je pisala<br />
na zahtjev svojih poglavarica) pod nazivom Povijest<br />
jedne duše. Posve neočekivano, ta je knjiga doživjela<br />
nevjerojatan uspjeh i brzo se proširila cijelim<br />
svijetom jer je doista taknula ljudska srca. Terezija<br />
je postala poznata jer su po njezinu zagovoru bile<br />
uslišane nebrojene molitve. Primjerice, tijekom Prvoga<br />
svjetskog rata, prije njezine kanonizacije (što<br />
se dogodilo tek 1925.), mnogi su ljudi – među njima<br />
i vojnici – po njezinu zagovoru bili milosno zaštićeni.<br />
Jedan od mojih ujaka, misionar među Eskimima<br />
na kanadskomu dalekom sjeveru, pričao mi je da<br />
7<br />
Terezijini roditelji Louis i Zélie Martin beatificirani su 19. listopada<br />
2008. (Papa Franjo proglasio ih je svetima 18. ožujka<br />
2015., nap. ur.) Imali su devetero djece od kojih je četvero<br />
umrlo u ranomu djetinjstvu. Preživjele su samo kćeri, od kojih<br />
je Terezija najmlađa. Četiri su ušle u Karmel u Lisieuxu<br />
(Pauline, Marie, Thérèse i Céline) dok je Leonija stupila u samostan<br />
Sestara od Pohođenja u Caenu.<br />
15
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
je njihova misija bila posvemašnji promašaj. Htjeli<br />
su odustati, kada je biskup koji je bio zadužen<br />
za tu misiju ot<strong>put</strong>ovao u Lisieux, donio nešto zemlje<br />
s Terezijina groba i prosuo je po kanadskomu<br />
tlu. Od toga su se trenutka počela događati brojna<br />
obraćenja. Takvih je primjera na tisuće, pun ih je<br />
karmelski arhiv.<br />
Terezija je ubrzo postala veoma popularna. Njezine<br />
kipove nalazimo na Novomu Zelandu, u Brazilu,<br />
u udaljenim predjelima Kine… Kanonizirao ju<br />
je 17. svibnja 1925. papa Pio IX. pred petsto tisuća<br />
vjernika, a što je još neobičnije, papa Ivan Pavao II.<br />
proglasio ju je crkvenom naučiteljicom. To znači da<br />
je Crkva prosudila da nam ona danas može pomoći<br />
razumjeti i živjeti poruku evanđelja.<br />
Nekima se njezin stil ne sviđa, to je stil 19. stoljeća,<br />
no njezini tekstovi zrače nevjerojatnom istinom<br />
i snagom. Ivan Pavao II. rekao je da nam Terezija<br />
pomaže iznova otkriti samo srce evanđelja – nježnost<br />
Boga Oca – i kako da pred Bogom postanemo<br />
po<strong>put</strong> male djece.<br />
16<br />
„Možemo ustvrditi da je Terezija iz Lisieuxa<br />
po Duhu Svetomu ljudima našega vremena otkrila<br />
temeljno otajstvo i stvarnost evanđelja: činjenicu<br />
da smo doista primili ‘Duha posinstva u kojem<br />
kličemo: Abba! Oče!’ (Rim 8,15). ‘<strong>Mali</strong> <strong>put</strong>’ je<br />
<strong>put</strong> ‘svetoga djetinjstva’. Na tomu <strong>put</strong>u nalazimo<br />
nešto jedinstveno, genij svete Male Terezije, kao i<br />
potvrdu i obnovu temeljne i sveopće istine da je<br />
Bog naš Otac i da smo mi njegova djeca.“ 8<br />
8<br />
Homilija od 2. lipnja 1980. u Lisieuxu
POSVE NOVI PUT<br />
Evanđelje nam donosi ove veoma snažne Isusove<br />
riječi: ako se ne obratite, ako ne postanete kao<br />
djeca, nećete ući u kraljevstvo nebesko. 9 To znači da<br />
je nužno potrebno iznutra se preobraziti i postati<br />
„malen po<strong>put</strong> djeteta“. Što to znači i kako se to konkretno<br />
radi – upravo to nas na jednostavan i briljantan<br />
način uči Terezija i zato je proglašena crkvenom<br />
naučiteljicom.<br />
U ovoj knjizi želim o tim temama razmišljati na<br />
jednostavan način koji nam može biti koristan u<br />
svakodnevnomu životu jer ćemo otkriti evanđelje<br />
kao radosnu vijest. Evanđelje nije zakon koji nas tare.<br />
Može nam se dogoditi da padnemo u napast i mislimo<br />
da ljudi koji nisu kršćani mogu mirno živjeti<br />
i raditi što hoće dok se mi moramo držati cijeloga<br />
niza zapovijedi! To je vrlo površno gledanje na stvari.<br />
Osobno uvijek pazim na to da evanđelje predstavljam<br />
kao dobru, radosnu vijest, koja nam srce<br />
ispunja radošću i utjehom. Isusov je nauk zahtjevan,<br />
to je istina, ali nam Terezija pomaže u njemu otkrivati<br />
istinski radosnu vijest. Evanđelje nam, naime,<br />
objavljuje Božju nježnost, Božje milosrđe prema svakomu<br />
njegovu djetetu, kao i životne zakone koji nas<br />
vode sreći. 10<br />
9<br />
Usp. Mt 18,3.<br />
10<br />
Vidi pismo ocu Roullandu, P 226: „Kada čitam neke duhovne<br />
traktate u kojima je savršenstvo okruženo tisućama prepreka<br />
i obavijeno mnoštvom iluzija, moja se jadna mala duša<br />
brzo umori pa zatvaram mudru knjigu od koje me boli glava<br />
i suši srce te uzimam Sveto pismo. Tada mi sve izgleda svijetlo,<br />
jedna jedina riječ mojoj duši otkriva beskrajne obzore,<br />
savršenstvo se doima laganim, vidim da je dovoljno priznati<br />
svoje ništavilo i prepustiti se po<strong>put</strong> djeteta u ruke Dobroga<br />
17
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
Srž se kršćanskoga života sastoji u tome da sa<br />
zahvalnošću prihvatimo Božju nježnost i dobrotu,<br />
kao i objavu njegove milosrdne <strong>ljubavi</strong>, te da dopustimo<br />
da nas ta ljubav iznutra preobražava.<br />
Počeo bih s jednim Terezijinim tekstom iz njezine<br />
autobiografije u kojemu opisuje svoju glavnu<br />
duhovnu intuiciju, otkriće onoga što naziva „malim<br />
<strong>put</strong>em“. Terezija je bila duboko svjesna da je naslutila<br />
istinu evanđelja, što je željela prenijeti i drugima.<br />
To je činila u karmelu u krugu sestara s kojima<br />
je bila bliska, napose među novakinjama koje joj je<br />
poglavarica povjerila. To je prenošenje za njezina života<br />
bilo vrlo ograničeno, ali se poslije njezine smrti<br />
njezin nauk proširio nevjerojatnom brzinom. Neposredno<br />
prije smrti izgovorila je ove riječi, koje su<br />
nam dobro poznate: „Provest ću svoje Nebo čineći<br />
dobro na zemlji.“ 11 Ona to čini i danas, ona to čini i<br />
za svakoga od nas ako je zamolimo da nas nauči svojemu<br />
malom <strong>put</strong>u, da nas nauči ljubiti dragoga Boga<br />
kao što ga je ona ljubila.<br />
Što je, dakle, taj mali <strong>put</strong>? To je duhovni <strong>put</strong> kojim<br />
je prošla Terezija, autentičan <strong>put</strong> svetosti koji je<br />
svima dostupan, koji nikoga neće obeshrabriti, čak<br />
ni one najmanje, najsiromašnije, najgrešnije; takav<br />
je da svatko može otkriti <strong>put</strong> života, <strong>put</strong> obraćenja<br />
koji je njemu dostupan. Terezija na taj način anticipira<br />
Drugi vatikanski sabor koji snažno naglašava<br />
Boga. Ostavljam velikim dušama i pametnim glavama lijepe<br />
knjige koje nisam u stanju razumjeti, a još manje primijeniti,<br />
i radujem se što sam malena, jer će samo djeca i oni koji su<br />
njima nalik biti primljeni na nebesku gozbu.“<br />
11<br />
CJ, 17. srpnja 1897.<br />
18
POSVE NOVI PUT<br />
da svetost nije ništa izvanredno, da je to poziv upućen<br />
svim kršćanima, poziv iz kojega nitko ne smije<br />
biti isključen. Čak i najkrhkiji i najjadniji ljudi mogu<br />
odgovoriti na poziv na svetost.<br />
U svojim spisima Terezija svoj mali <strong>put</strong> naziva<br />
različitim imenima. Često govori o „malome <strong>put</strong>u“,<br />
što smo vidjeli u navedenomu tekstu. Govori i o<br />
„<strong>put</strong>u <strong>pouzdanja</strong> i <strong>ljubavi</strong>“ ili o „<strong>put</strong>u jednostavna<br />
<strong>pouzdanja</strong> puna <strong>ljubavi</strong>“. 12<br />
Pročitat ćemo i protumačiti ulomak iz njezine autobiografije<br />
u kojemu govori kako je otkrila taj <strong>put</strong>.<br />
Do toga je otkrića došlo postupno. Tekst koji ćemo<br />
proučiti sažima bitnu dinamiku toga duhovnog iskustva.<br />
Nalazi se u Rukopisu C 13 koji je napisan 1897.<br />
godine, godine Terezijine smrti.<br />
Terezija piše osobi koja je u tomu trenutku njezina<br />
poglavarica, majci Mariji od Gonzage koja je Tereziji<br />
(na poticaj njezine starije sestre) dopustila nastaviti<br />
pisati svoje uspomene, ali tako da rukopis bude<br />
upućen njoj osobno.<br />
Evo toga ulomka:<br />
12<br />
P 261<br />
„Majko, znate da sam oduvijek željela biti svetom,<br />
ali jao!, kad god sam se uspoređivala sa svecima,<br />
uvijek sam morala ustanoviti da je razlika između<br />
njih i mene po<strong>put</strong> razlike između planine<br />
čiji se vrhunac gubi u nebesima i neznatna zrnca<br />
pijeska pod nogama prolaznika. Umjesto da<br />
se obeshrabrim, rekla sam sebi: Dragi nam Bog<br />
13<br />
C, 2 v.<br />
19
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
20<br />
ne može nadahnuti neostvarive želje, što znači<br />
da usprkos svojoj malenosti mogu težiti za svetošću.<br />
Ne mogu se učiniti većom nego što jesam,<br />
moram se podnositi takvom kakva jesam sa svim<br />
svojim nesavršenostima, no želim naći način da<br />
dođem u Nebo malenim, izravnim i kratkim <strong>put</strong>em,<br />
malenim i posve novim <strong>put</strong>em.<br />
Živimo u stoljeću izuma. Više se ne trebamo<br />
penjati stubama. Kod bogatih ljudi dizalo sjajno<br />
zamjenjuje stubište. Želim naći dizalo koje će<br />
me podignuti do Isusa jer sam premalena da se<br />
penjem strmim stubištem savršenstva. U svetim<br />
sam knjigama tražila to dizalo, predmet moje<br />
čežnje, i pročitala riječi koje izlaze iz usta Vječne<br />
Mudrosti: Ako je netko posve malen, neka dođe<br />
k meni. Došla sam predosjećajući da sam našla<br />
ono što sam tražila. Željela sam znati, o, moj<br />
Bože, što ćeš učiniti malenome koji odgovori na<br />
tvoj poziv i nastavila tražiti i evo što sam otkrila:<br />
Kao što majka miluje svoje dijete, ja ću vas utješiti,<br />
nosit ću vas na grudima i njihati na svojemu<br />
krilu! Ah, moju dušu nikada nisu obradovale<br />
nježnije, skladnije riječi! Dizalo koje će me podignuti<br />
sve do Neba tvoje su ruke, o, Isuse!<br />
Zato ne moram rasti, naprotiv, moram ostati<br />
malenom i to postajati sve više i više. O, moj Bože,<br />
nadišao si sva moja očekivanja i želim pjevati<br />
o tvojemu milosrđu!“<br />
Rečenicu po rečenicu tumačit ćemo ovaj tekst<br />
tako bogat sadržajem. Terezija počinje ovim riječima:<br />
„Oduvijek sam željela biti svetom.“ To je istina. Te-
POSVE NOVI PUT<br />
rezija je od djetinjstva željela postati svetom. Jednom<br />
prigodom (već je bila u karmelu) šokirala je jednoga<br />
od svojih ispovjednika, jednoga isusovca, kada mu<br />
je rekla: „Želim postati velikom sveticom po<strong>put</strong> Terezije<br />
Avilske!“ Dobri je svećenik smatrao da te riječi<br />
otkrivaju svojevrsnu oholost i rekao joj neka se zadovolji<br />
time da bude dobra redovnica. No ono što<br />
je on smatrao nadutošću zapravo je bila Terezijina<br />
želja da u punini odgovori na poziv Evanđelja („Budite<br />
savršeni kao što je savršen Otac vaš nebeski!“,<br />
Mt 5,48), želja koja se temelji na uvjerenju da Bog nikada<br />
ne traži nemoguće. I vidimo da je imala pravo!<br />
No važno je razumjeti kako je do toga došla…<br />
Terezija je željela postati sveticom, ne iz častoljublja<br />
ili taštine, nego da bi ljubila Boga koliko ga se<br />
samo može ljubiti, što je posve u skladu s Evanđeljem.<br />
Željela je isto tako biti korisna Crkvi i osjećala<br />
je da to može postići samo ako svim snagama kroči<br />
prema svetosti. Ali… uvijek postoji „ali“!<br />
„Ali jao, kad god sam se uspoređivala sa svecima,<br />
uvijek sam morala ustanoviti da je razlika<br />
između njih i mene po<strong>put</strong> razlike između planine<br />
čiji se vrhunac gubi u nebesima i neznatna<br />
zrnca pijeska pod nogama prolaznika.“<br />
Terezija je brzo uvidjela da želi nemoguće. Usprkos<br />
dobroj volji i žarkoj želji nailazila je na svoje granice<br />
i imala osjećaj da je željena svetost nedostupna,<br />
da je ta želja neostvariva, da je razlika između njezina<br />
ideala svetosti i onoga što konkretno može učiniti<br />
po<strong>put</strong> razlike između visoke planine i zrnca pijeska<br />
21
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
na tlu. Treba podsjetiti da se krajem 19. stoljeća, u<br />
vrijeme kada je živjela naša karmelićanka, mislilo<br />
da je svetost nešto izvanredno, prepuno herojskih<br />
djela, izvanrednih milosti itd. Činilo joj se da postoji<br />
nepremostiv jaz između te slike i onoga što je svakodnevno<br />
živjela. Njezine riječi treba shvatiti vrlo<br />
ozbiljno. Za nju je to doista bio problem i nema<br />
sumnje da je proživljavala pravu nutarnju krizu.<br />
Kakva se napast javlja u takvim situacijama? Napast<br />
obeshrabrenja: nikada neću uspjeti. Kako je Terezija<br />
reagirala? Evo što piše:<br />
22<br />
„Umjesto da se obeshrabrim, rekla sam sebi:<br />
Dragi Bog ne može nam nadahnuti neostvarive<br />
želje, što znači da usprkos svojoj malenosti mogu<br />
težiti za svetošću.“<br />
Ovdje susrećemo prekrasnu stranu Terezijina<br />
duhovnoga lika, njezinu veliku jednostavnost i povjerenje<br />
u Boga: ako mi je Bog nadahnuo tu želju<br />
– a nosim je već godinama, zato sam i ušla u karmel<br />
– tada to mora biti ostvarivo. Oduvijek nosim<br />
tu želju, ona me ne može varati jer je Bog pravedan<br />
u svemu što čini.<br />
Ovdje nailazimo na jedan od paradoksa Terezijina<br />
života: s jedne strane velika psihološka krhkost<br />
i velike patnje, a s druge strane velike želje.<br />
Da ne bismo idealizirali Tereziju, sjetimo se kakva<br />
je bila s četrnaest godina, prije milosti ozdravljenja<br />
koju je primila na Božić 1886. Bila je vrlo inteligentna<br />
djevojčica, ali nije mogla ići u redovnu školu<br />
jer se nije mogla priviknuti na ozračje koje je vladalo
POSVE NOVI PUT<br />
u školi u koju je išla, a koju su vodile benediktinke.<br />
Bila je preosjetljiva, vrlo ovisna o drugima, imala<br />
je golemu potrebu za priznanjem. Kada bi učinila<br />
neku sitnu uslugu – primjerice zalila cvijeće – a nitko<br />
joj ne bi zahvalio, to je bila prava drama. Kada bi se<br />
dogodilo da ražalosti nekoga tko joj je drag, rasplakala<br />
bi se i – kako sama priznaje – poslije bi „plakala<br />
zato što se rasplakala“ 14 . „Moja preosjetljivost bila je<br />
nepodnošljiva.“ Bila je „zatvorena u uskome krugu<br />
iz kojega nije mogla izići“ 15 . Istodobno je imala vrlo<br />
dubok molitveni život i istinski težila prema svetosti.<br />
Da bi se ta situacija „odblokirala“, da tako kažemo,<br />
morala se 1886. g. dogoditi poznata božićna<br />
milost o kojoj ćemo govoriti. Pozivam vas na čitanje<br />
ulomaka 16 u kojima o tome govori.<br />
Sažeto rečeno: poslije pričesti na polnoćki Bog<br />
je Tereziju nadahnuo na čin hrabrosti kojim je nadišla<br />
svoju preosjetljivost. Budući da je bila najmlađa<br />
kći u obitelji Martin, prema njoj se još postupalo<br />
kao prema djetetu: za Božić su joj ostavljali darove<br />
u kaminu itd. G. Martin, njezin otac, iako je nježno<br />
ljubio svoju najmlađu kći, već je bio pomalo umoran<br />
od toga pa mu je pobjeglo: „Kamo sreće da je<br />
ovo zadnji <strong>put</strong>!“ To je Tereziju jako pogodilo. Bila je<br />
u napasti da postupi kao inače, da se rasplače kao<br />
malo dijete, što bi cijeloj obitelji pokvarilo božićno<br />
veselje. Piše da je u tomu trenutku primila milost<br />
koju se može protumačiti kao da joj je Bog rekao:<br />
„Gotovo je!“ Imala je neku vrstu slutnje, kao da joj<br />
14<br />
A, 44 v.<br />
15<br />
A, 46 v.<br />
16<br />
A, 45 r.<br />
23
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
Duh Sveti kaže: „Terezijo, dosta je tih djetinjarija, ne<br />
možeš svima pokvariti Božić!“ To nisu riječi koje je<br />
ona napisala, ali mislim da je to njihov smisao. Postupila<br />
je hrabro, ponašala se kao da se ništa nije<br />
dogodilo, bila je vesela, radosna, smijala se, otvarala<br />
darove i zahvaljivala te je – za divno čudo – od toga<br />
trenutka bila zdrava. Kaže da joj se vratila duševna<br />
snaga koju je izgubila s četiri godine kada joj je<br />
umrla mama. Ta duboka trauma nalazi se u korijenu<br />
njezine afektivne krhkosti. Ali sada može ući u<br />
karmel i hrabro kročiti, započeti „divovsku utrku“,<br />
kako sama kaže 17 .<br />
Ovo govorim kako bih objasnio jedno: može se<br />
dogoditi da nas Bog u dubini iscijeli po prividno beznačajnim<br />
događajima. Ponekad nas Gospodin zove<br />
da iziđemo iz sebe, da učinimo korak naprijed, da<br />
postanemo zreliji, slobodniji. Ima razdoblja u životu<br />
kada se vrtimo u krug, kada se ponašamo nezrelo,<br />
kada prigovaramo, kada smo ovisni o nečemu – i<br />
dolazi milost, Božji dar, koja izaziva našu slobodu.<br />
Tada se moramo odlučiti. To su trenutci iscjeljenja i<br />
obraćenja. Sloboda mora učiniti hrabar iskorak. Kada<br />
makar i zbog neke sitnice koju Bog od nas traži učinimo<br />
hrabar iskorak, to može otvoriti vrata duboku<br />
iscjeljenju, novoj slobodi koja je Božji dar.<br />
Ima jedno dobro pitanje koje si svatko od nas<br />
može postaviti. Svima nam je potrebno iscjeljenje<br />
da postanemo zreliji u vjeri, da hrabro bijemo boj<br />
koji nam je voditi u krilu Crkve današnjega vremena.<br />
Danas nije lako biti kršćaninom. Primit ćemo<br />
17<br />
A, 44 v.<br />
24
POSVE NOVI PUT<br />
hrabrost i snagu koja nam je potrebna ako kažemo<br />
da onome što Bog danas od nas traži. Pitajmo Boga:<br />
Čemu želiš da danas kažem da? Koji hrabar korak<br />
želiš da danas učinim u povjerenju? Ako učinim taj<br />
korak, tvoja će me milost taknuti u dubini duše i<br />
ona će me nositi.<br />
Uvjeren sam da će Bog mnogima od nas dati<br />
novu snagu. Ta će snaga u nas ući ako kažemo da<br />
onome što Bog od nas traži. Možda je to nešto posve<br />
maleno, možda je to nešto jako važno, kod svakoga<br />
je čovjeka drukčije. U srcu pitajte Boga: Čemu danas<br />
moram reći da? Na koji način moram iskazati pouzdanje,<br />
na koji se način moram obraćati kako bi se<br />
otvorila vrata, kako bi me pohodio Duh Sveti?<br />
Nisam mislio naglašavati sve to, no mislim da<br />
je jako važno. O tome ćemo podrobnije u drugome<br />
dijelu. Zatvorimo sada zagradu i vratimo se našemu<br />
tekstu.<br />
Vidjeli smo da je Mala Terezija suočena s velikom<br />
poteškoćom: želi postati svetom, no svetost nadilazi<br />
njezine konkretne sposobnosti. Neću uspjeti.<br />
Gubim hrabrost. Ali ne, neću se dati obeshrabriti jer<br />
Bog ne traži nemoguće.<br />
Želio bih us<strong>put</strong> spomenuti jedan događaj iz Terezijina<br />
života. Kada je s jedanaest godina pristupila<br />
prvoj pričesti, Terezija je donijela tri odluke koje bi i<br />
za nas mogle biti dobre. Prva odluka: borit ću se protiv<br />
oholosti. (Vidjet ćemo što to konkretno znači kada<br />
budemo govorili o poniznosti.) Druga odluka: svakoga<br />
dana povjerit ću se Blaženoj Djevici Mariji moleći<br />
25
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
molitvu Spomeni se… 18 I to je dobro! Treća odluka,<br />
možda najvažnija: nikada se neću dati obeshrabriti!<br />
Ona se, dakle, ne da obeshrabriti, ponajprije<br />
zato što je uvjerena da njezine želje dolaze od Boga<br />
koji je pravedan i koji nas ne potiče na nešto<br />
neostvarivo.<br />
Put prema svetosti, dakle, sigurno je moguć, ali<br />
koji?<br />
26<br />
„Ne mogu se učiniti većom nego što jesam,<br />
moram se podnositi takvom kakva jesam sa svim<br />
svojim nesavršenostima.“<br />
Mogli bismo pomisliti na jedno moguće rješenje,<br />
no Terezija ga isključuje: „Učiniti se većim.“ Ne<br />
mogu promijeniti samu sebe, moram se prihvatiti<br />
takvom kakva jesam sa svim svojim manama. Ne<br />
možemo sami sebe promijeniti, možemo se truditi,<br />
ali samo nas Bog može doista promijeniti.<br />
S tim u vezi moramo razumjeti još jedno: ne možemo<br />
promijeniti ni druge! Događa se da se iscrpljujemo<br />
pokušavajući mijenjati druge, no bolje nam je<br />
da ih prihvatimo takve kakvi jesu 19 . Tada se događa<br />
malo čudo: kada ih prihvatimo takve kakvi jesu, oni<br />
se počinju mijenjati. To je mala tajna svih obitelji,<br />
bračnih parova, redovničkih zajednica…<br />
Rješenje nije, dakle, u tome da sebe učinim većim<br />
jer to ne mogu. Treba naći drugi <strong>put</strong>. Koji? Tražit<br />
ćemo jer nam Evanđelje kaže: tko traži, nađe!<br />
18<br />
Poznata molitva sv. Bernarda Blaženoj Djevici Mariji<br />
19<br />
To ne znači da se moramo odreći svake odgovornosti u odgajanju,<br />
nego da drugima možemo pomoći rasti samo ako ih<br />
najprije prihvatimo.
POSVE NOVI PUT<br />
„Želim naći način da dođem u Nebo malenim,<br />
izravnim i kratkim <strong>put</strong>em, malenim i posve<br />
novim <strong>put</strong>em.“<br />
Terezija ne prihvaća bilo kakvo rješenje svojega<br />
problema. Ona prije svega traži izravni <strong>put</strong>. Ne<br />
mogu se baviti tisućama kompliciranih stvari. Trebam<br />
jednostavne stvari koje vode ravno k cilju. Ona<br />
traži kraći <strong>put</strong>: ne želim gubiti vrijeme, želim brzo<br />
stići do cilja, do svetosti.<br />
Primijetimo ipak da postizanje svetosti traži veliko<br />
strpljenje. Kada je sveti Serafin Sarovski poticao<br />
jednoga od svojih štićenika na strpljenje, govorio<br />
mu je da „svetost nije kruška koja se pojede u jednomu<br />
danu“. Istina je ipak da trebamo tražiti najkraći<br />
mogući <strong>put</strong> na kojemu nećemo bespotrebno gubiti<br />
vrijeme ni energiju, <strong>put</strong> koji cilja na ono bitno.<br />
Maleni, posve novi <strong>put</strong>. Taj nas pridjev najviše<br />
iznenađuje! Ima tek dvadesetak godina i misli naći<br />
novi <strong>put</strong> do svetosti, i to nakon dvije tisuće godina<br />
kršćanstva. Ne može se reći da nije srčana! Novi <strong>put</strong><br />
za Nebo… vrlo odvažno! Kako je Crkva to prihvatila?<br />
Jesu li teolozi, koji su se izjasnili u prilog tome da<br />
je se proglasi crkvenom naučiteljicom, doista dobro<br />
pročitali ovaj tekst?<br />
Pokušajmo shvatiti po čemu je Terezijin <strong>put</strong> posve<br />
nov, jer je doista tako, i to na više načina.<br />
Rekao bih da ona najprije otkriva svu svježinu<br />
i originalnost Evanđelja: Evanđelje je uvijek novo.<br />
Uvijek je dobra vijest, novo svjetlo. Mi se zatvaramo<br />
u svoje navike, svoju rutinu, svoje nepovjerenje,<br />
27
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
svoje mlitave težnje, svoju mlačnost dok je Evanđelje<br />
uvijek nova riječ.<br />
Mnogi psalmi počinju ovim riječima: „Pjevajte<br />
Gospodinu pjesmu novu!“ Iznenađujuće je da mi<br />
zapravo ponavljamo uvijek iste psalme, iste riječi, no<br />
kada ih pjevamo s ljubavlju, psalmi su uvijek novi<br />
jer ljubav neprestano sve obnavlja. Ljubav nam ne<br />
može dosaditi. Duh Sveti svakoga jutra u nama<br />
može obnoviti ljubav, vjeru i pouzdanje. Put koji je<br />
Terezija otkrila povratak je novosti Evanđelja s obzirom<br />
na uskoću našega mentaliteta, naša ljudska<br />
ograničenja, našu stalnu zatvorenost i otvrdnuće<br />
srca. Evanđelje je uvijek novo, uvijek otvara nove<br />
perspektive, nove i nepredvidive <strong>put</strong>ove. Nikada<br />
nećemo iscrpiti novost Evanđelja jer nikada nećemo<br />
iscrpiti uvijek novo bogatstvo Božje <strong>ljubavi</strong> i njegova<br />
milosrđa.<br />
Ovaj je <strong>put</strong> nov na još jedan način, odnosno s obzirom<br />
na mentalitet s kojim se Terezija susretala čak i<br />
u svojemu karmelu. U pobožnosti redovnica s kojima<br />
je dijelila život bilo je mnogo dobrih elemenata, ali i<br />
tragova jansenizma. To znači da je mnogima bilo teško<br />
prihvatiti Božju dobrotu, da su mnogi inzistirali<br />
na Božjoj pravednosti, strogoći i velikim zahtjevima.<br />
U jansenizmu se svetost lako pobrka s izvanrednim<br />
fenomenima koji su, doduše, prisutni u životima nekih<br />
svetaca (čudesa, ekstaze, stroga pokora, veliko<br />
junaštvo…), ali ne predstavljaju samu srž svetosti.<br />
Prema takvu shvaćanju smatralo se nemogućim da<br />
„obični ljudi“, napose siromašni i maleni, budu sveti.<br />
Po milosti koju je primila Terezija nam daje<br />
ispravan pogled na svetost. Ona ne gleda kako ljudi<br />
28
POSVE NOVI PUT<br />
zamišljaju svetost, nego što nam Bog doista predlaže<br />
u Evanđelju i što je svima dostupno. U Poslanici<br />
Efežanima Pavao kaže da u Kristu svi imamo slobodan<br />
„pristup Ocu“ (Ef 2,18).<br />
I konačno, Terezijin je <strong>put</strong> nov i po tome što predstavlja<br />
novu fazu u njezinu osobnomu životu, promjenu<br />
gledišta, neku vrstu nutarnje revolucije koja joj<br />
donosi veliku slobodu. Terezija se dugo bojala da njezino<br />
siromaštvo i slabost odbijaju Boga. Bila je veoma<br />
zabrinuta zbog toga, napose prvih godina u karmelu<br />
kada je prolazila kroz tešku nutarnju suhoću i suočavala<br />
se sa svojim ograničenjima. U jednomu trenutku<br />
– u jednoj ispovijedi kod jednoga kapucina 20 – shvatila<br />
je da je upravo obrnuto, da „njezine pogreške Boga<br />
uopće ne žaloste“, nego da njezina malenost privlači<br />
Božju ljubav jer je Bog po<strong>put</strong> oca koji je ganut zbog<br />
slabosti svojega djeteta i ljubi ga tim više čim primijeti<br />
njegovu dobru volju i iskrenu ljubav.<br />
Terezija dalje navodi usporedbu koja će joj pomoći<br />
otkriti taj slavni „posve novi <strong>put</strong>“:<br />
„Živimo u stoljeću izuma. Više se ne trebamo<br />
penjati stubama. Kod bogatih ljudi dizalo<br />
sjajno zamjenjuje stubište.“<br />
U to je vrijeme bilo izumljeno dizalo. Znamo da<br />
je Terezija 1887. s ocem i sestrom Céline bila na ho-<br />
20<br />
Otac Alexis Prou. „Zaplovila sam punim jedrima na valovima<br />
<strong>pouzdanja</strong> i <strong>ljubavi</strong> koji su me odavno snažno<br />
privlačili, ali se nisam usuđivala krenuti. Rekao mi je da<br />
moje pogreške Boga uopće ne žaloste. U Božje mi je ime<br />
rekao da je Bog jako zadovoljan mnome.“ A, 80 v.<br />
29
MALI PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
dočašću u Italiji. To je hodočašće organizirala Normandijska<br />
biskupija kako bi podržala papu Leona<br />
XIII. u trenutku kada je poglavar Crkve izgubio papinsku<br />
državu. Na hodočašću je bilo oko 200 ljudi,<br />
od toga 73 svećenika. Terezijin glavni cilj bio je dobiti<br />
od Svetoga Oca dopuštenje da s 14 godina stupi<br />
u karmel (što joj nije uspjelo). Bez obzira na to, na<br />
ovomu jedinom velikom <strong>put</strong>ovanju njezina života<br />
buduća je klauzurna redovnica mnogo toga naučila.<br />
Tada je otkrila svoje posebno zvanje da moli<br />
za svećenike. Prije toga hodočašća poznavala ih je<br />
izdaleka pa ih je idealizirala. U četiri tjedna što ih je<br />
provela s njima shvatila je „da im je molitva nužno<br />
potrebna“ 21 . Hodočasnici su posjetili velike talijanske<br />
gradove (Milano, Rim itd.). U skupim hotelima<br />
u kojima su odsjedali, i u kojima su bila ugrađena<br />
dizala, Terezija se zajedno sa Céline dobro zabavljala<br />
tim praktičnim izumom koji još nije bio došao<br />
do Lisieuxa.<br />
Terezija nastavlja:<br />
30<br />
„Želim naći dizalo koje će me podignuti do<br />
Isusa jer sam premalena da se penjem strmim<br />
stubištem savršenstva.“<br />
Gdje naći to dizalo? Gdje ga je Terezija potražila?<br />
U Bibliji. To je sjajno. Terezija je gajila veliku<br />
ljubav prema Svetomu pismu. Svjetlo koje ju je vodilo<br />
na <strong>put</strong>u, sve velike duhovne poticaje našla je u<br />
Bibliji. Kad god ju je mučilo neko pitanje, odgovor<br />
je tražila u Bibliji. Bog ju je prosvijetlio na neobi-<br />
21<br />
A, 56
SADRŽAJ<br />
PUT POUZDANJA I LJUBAVI<br />
UVOD. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
Prvo poglavlje<br />
POSVE NOVI PUT . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 11<br />
Drugo poglavlje<br />
DIZALO ZA NAJMANJE . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 35<br />
Treće poglavlje<br />
POMIRITI SE S VLASTITIM SLABOSTIMA . . . . 55<br />
Četvrto poglavlje<br />
RASTI U POUZDANJU . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73<br />
Peto poglavlje<br />
BESKRAJNO MILOSRĐE . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 93<br />
Šesto poglavlje<br />
POUZDANJE U KUŠNJI . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 119<br />
KRATICE . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 142<br />
143
Nakladnik:<br />
VERBUM d.o.o.<br />
Sinjska 2, 21000 Split<br />
Tel.: 021/340-260, fax: 021/340-270<br />
E-mail: naklada@verbum.hr<br />
www.verbum.hr<br />
Tisak:<br />
Grafički zavod Hrvatske<br />
Tiskano u veljači 2020.
„Ne mogu se učiniti većom<br />
nego što jesam, moram se podnositi<br />
takvom kakva jesam<br />
sa svim svojim nesavršenostima,<br />
no želim naći način da dođem u Nebo<br />
malenim, izravnim i kratkim <strong>put</strong>em,<br />
malenim i posve novim <strong>put</strong>em.<br />
Želim naći dizalo<br />
koje će me podignuti do Isusa<br />
jer sam premalena da se penjem<br />
strmim stubištem savršenstva.“<br />
sv. Mala Terezija<br />
ISBN 978-953-235-698-4<br />
VERBUM<br />
78 kn www.verbum.hr