VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Vukovarska tragedija <strong>1991</strong><br />
osnova. Uostalom, istakao je profesor Košutić, da je JNA srpska vojska zar bi<br />
preko 50.000 Srba prebeglo pred hrvatskim državim terorom sa teritorije sa<br />
desne obale Dunava na levu. Istovremeno, profesor Košutić je ukazao da je<br />
JNA zajednička oružana sila svih jugoslovenskih naroda.<br />
Neuspeh fašističkih snaga Hrvatske da slome otpor srpskog naroda u<br />
Hrvatskoj posledica je činjenice što srpski narod brani soje živote i imovinu, a<br />
ne napada i ne pljačka tuđe.<br />
Najzad, profesor Košutić je istakao da je srpski narod bio žrtva<br />
jednoumne vladavine SKJ i da se srpski narod bori za demokratsko i<br />
pravedno rešenje krize u Jugoslaviji na temelju poštovanja prava svakog<br />
jugoslovenskog naroda na samoopredeljenje u skladu sa Završnim aktom<br />
Helsinške konferencije o bezbednosti i saradnji, Pariskom poveljom o novoj<br />
Evropi i drugim odredbama međunarodnog prava. (Politika, 10. avgust <strong>1991</strong>)<br />
POVODOM 50-GODIŠNJICE GENOCIDA NAD SRBIMA<br />
- VELIKI PARASTOS NOVOMUČENICIMA -<br />
Sahrana kostiju izvađenih iz jama u glamočkom kraju. – Liturgija i govor<br />
patrijarha srpskog gospodina Pavla. – Mnogo uglednih gostiju<br />
Glamoč, 10. avgusta<br />
Danas su u porti manastira Veselinje kod Glamoča na Vrbi sahranjene<br />
kosti oko 600 Srba umorenih na svirep način početkom avgusta 1941. godine<br />
tako što su bačeni u jamu Korićna i kamenolom Busija, kao i kosti onih što su<br />
50 godina bili na dnu mnogih drugih jama u glamočkom kraju.<br />
Sahranu je organizovala bihaćko-petrovačka eparhija, a Svetu<br />
arhijerejsku liturgiju služio je patrijarh srpski g. Pavle uz sasluženje<br />
mitropolita zagrebačko-ljubljanskog g. Jovana i episkopa: banatskog g.<br />
Atanasija, dalmatinskog g. Nikolaja, bihaćko-petrovačkog Hrizostoma,<br />
tuzlansko-zvorničkog Vasilija, sremskog g. Vasilija, karlovačkog g. Nikanora,<br />
kao i sveštenika bihaćko-petrovačke eparhije.<br />
Posebno su bili zapaženi gosti iz Banatskog Despotovca, Novog Sada,<br />
Bačke Palanke, Beograda i mnogih mesta u Jugoslaviji, kao i grupa glamočkih<br />
iseljenika koji žive u Velikoj Britaniji i SAD. Pogrebu, na žalost, nije mogao<br />
zbog dubokih godina da prisustvuje ktitor manastira Veselinje Veselin<br />
Naerlović, ugledni srpski povratnik iz Argentine, koji sada stalno živi u<br />
Dubrovniku.<br />
552<br />
Vukovarska tragedija <strong>1991</strong><br />
Za obraz i dušu<br />
Inače, zajednička grobnica – kripta u kojoj su pohranjene kosti<br />
novomučenika izgrađena je na temeljima nekadašnje crkve Svetih apostola<br />
Petra i Pavla koju su ustaše zapalile zajedno sa ikonama avgusta 1941. godine.<br />
Posle Sete arhijerejske liturgije održan je parastos stradalnicima, a zatim<br />
se okupljenom narodu – ceni se da je bilo prisutnih oko 7.000 ljudi –<br />
prigodnim rečima obratio patrijarh srpski g. Pavle, koji je, pored ostalog,<br />
rekao:<br />
„Sada je opet vreme da čujemo i da se poučimo i prihvatimo<br />
evanđeljsku nauku kojom su živeli i kojom su umirali preci naši. To je, braćo i<br />
sestre, nauka i ovih naših otaca i matera, braće i sestara naših i dečice čije<br />
kosti, evo leže pred nama izvađene posle 50 godina iz meljivih jama u koje su<br />
živi i mrtvi bacani. I mi, braćo i sestre, treba da znamo prevashodno tu nauku.<br />
Ako već moramo da budemo božiji učenici za pravdu i istinu božiju,<br />
prokletstvo je božije da nas On pusti da postanemo neljudi, da tlačimo i<br />
ubijamo, da mučimo nevine ljude, žene i nevinu dečicu. To nikada, i za<br />
nikada! Ako već mora da bude, i ako nam se nametne borba za održanje i<br />
svog života i svojih domova i gradova, neka ta borba bude uvek sa čojstvom i<br />
junaštvom. Jedan naš veliki predak, jedan vojvoda crnogorski, objasnio nam je<br />
šta je čojstvo a šta junaštvo. Nije on izmislio te principe, narod ih je iz sebe<br />
izneo, sa njima živeo i sa njima umirao. A on je te principe samo formulisao.<br />
Pa kaže: „Junaštvo je da branim sebe od neprijatelja, a čojstvo je da branim<br />
neprijatelja od sebe. Ni prema neprijatelju ne smemo da budemo nečovek!<br />
Ako već mora da bude borba i kao što se kaže u narodu: puška ti je – puška mi<br />
je - kome Bog i sreća junačka. Ali, ako je njemu izbačena iz ruku puška, onda<br />
ga vezati, pa mu oči vaditi, pa nos seći, pa mu rasporiti grudi, kao što se radilo<br />
ne samo jednim čovekom nego i sa jednim sveštenikom – u stvari sa toliko<br />
njih – ali znam mome školskom drugu tako je bilo: uhvatili su ga, zavezali, pa<br />
mu oči izvadili, odsekli uši i grudi rasporili, pa će jedan da kaže: „Pazi, veli,<br />
majku mu srpsku, i još mu srce kuca“ Čovek je bio mlad i zdrav, i to je bilo<br />
malo, pa su mu rasporili stomak i creva omotali oko vrata. To, braćo i sestre,<br />
ili nešto slično, nikad i ni po koju cenu ne za veliku Srbiju nego ni za malu. Da<br />
postanemo sa sveta, a mi i Srbija, ali da je po tu cenu ne održimo. Jer će onda i<br />
Bog biti s nama, a to je za nas najvažnije, jer ćemo svi izaći pred njega, pa kad<br />
iziđemo pred njega, sudiju pravednog, da nas on pozna, prepoznaje kao svoje<br />
i prizna kao svoje. I da se preci naši ne postide od nas i da nas poznaju po<br />
našim dobrima i da nas priznaju za potomke svoje. To je, braćo i sestre,<br />
poruka i ovih kostiju koje ovde leže, i svih drugih koje su izvađene iz jama i<br />
553