VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
VUKOVARSKA TRAGEDIJA 1991
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Vukovarska tragedija <strong>1991</strong><br />
Nas je zatekao obnevidele i udaljene od sebe. Bili smo se duhovno<br />
predali, od sebe odustali, pometeni i pogureni. Voljom vremena taj potres nas<br />
je gotovo bez naših zasluga odrobio i izveo na najveći vidik, počeo da nam<br />
vraća nadu i pamćenje. Pojavila se jedna još neimenovana stvarnost. I pitanje:<br />
da li ćemo biti dostojni ove nebeske dotacije. Da li ćemo se srećno izvući ispod<br />
ruševina ili ćemo unesrećiti sebe, poklopiti i pregrnuti ostali deo sveta. Danas<br />
se pogotovu čini kao da ishod ovog planetarnog prevrata, koji je vratio nadu<br />
da se bez žrtava povrati sve ono što je potonulo u krvi miliona – zavisi od<br />
Jugoslavije. Opet nam je pripala tužna slava da se ovde presudi hoće li biti<br />
mira ili rata. Kasapnice trećeg svetskog rata. Ako rat ovde počne, ovde se neće<br />
završiti. Obrazac koji se ovde uspostavi primeniće se kao rešenje na sve<br />
višenacionalne zemlje istočne Evrope.<br />
Usuđujem se da kažem ako u Jugoslaviji intervenišu strane trupe, imaće<br />
posla do Kamčatke.<br />
U Središtu svega je, dakle, srpsko pitanje?<br />
Jedan Amerikanac me je pitao: može li se na srpskom jeziku reći nešto<br />
skromno? Ne znam po čemu je došao do tog zaključka, ali sam se tog pitanja<br />
setio kad sam zaustio da kažem da rasap Jugoslavije treba razrešiti rasudnom<br />
snagom a ne silom oružja. A to umnogome zavisi od pravednog rešenja<br />
srpskog pitanja. Od pravde prema Srbiji. Uskratiti tu pravda znači samo<br />
vratiti istoriju da bi se ponovila. Kao da nismo mrdali iz 19. veka. Ako se<br />
Srbima ne odrekne ono što se ne odriče nikome i što oni ne odriču drugima.<br />
Tu pravdu su oni odavno izborili i zaslužili a nisu je dobili. Ta pravda nije ni<br />
poraz, ni nepravda koja bi se učinila drugima. Ako nas to ne bi odvelo<br />
predaleko, da podsetim da je zbog naše zemlje podeljen i svet. Zato se i<br />
plašimo svoje istorije i mesta na kome živimo. I zato će se naše pitanje rešiti<br />
kad bude postavljeno kao svetsko. To se sada i dešava. I ne mogu ga rešiti one<br />
zemlje sa kojima smo više puta ratovali koje i sada ovde potpiruju građanski<br />
rat. Iako se kaže da je pravda manja što su terazije veće, smatram da naš<br />
problem, pored nas, treba da rešavaju samo predstavnici Amerike i Rusije.<br />
Šta onda, u toj situaciji samim Srbima valja činiti?<br />
Ruski nacionalni junak Ilja Muromec spavao je tako dugo da mu se<br />
kada se probudio jedna strana bila istrulila. I srpski narod nije spavao kraće,<br />
nije istrulio manje. I nije mu istrulila jedna nego sve četiri strane. Kada se malo<br />
promeškoljimo, pokrenuo je svoje najdublje korenje i najdalje žile. Ako se<br />
probudi, okrene na drugu stranu i duhovno ustane, lako će se prisetiti šta mu<br />
valja činiti.<br />
Ipak, srpsko pitanje je već otvoreno, Srbi su već pokrenuli svoje pitanje?<br />
518<br />
Vukovarska tragedija <strong>1991</strong><br />
Srpska pitanja su pokrenuli i otvorili drugi. Uspravili su nas udarcima,<br />
otreznili uvredama, probudili nepravdama, rasnestili i ujedinili koalicijama.<br />
Tako su na neki način radili za nas, postajali nam dobrotvori. Ono što nas je<br />
uništavalo to nas je i spasavalo.<br />
Odvikli smo se da budemo Srbi. Biti Srbin nije šik, to se odano ne nosi. I<br />
kad se nosilo – bolje da nije. Rodili smo se da budemo ljudi, da bismo se s<br />
drugima pomnogižili. Nikako smo nerado, jeddva Srbi, s izvinjenjem Srbi, to<br />
nam je malo sem kad nemamo izbora. Setimo se šta smo tek kad nam sečiva<br />
prinesu grkljanima. Meša Selimović je rekao da je saznao zašto je Srbin tek<br />
1941. godine. To su mnogi saznali i <strong>1991</strong>. Uz to, kako kaže profesor Radovan<br />
Samardžić, Srbi su uvek imali visok procenat otpada. Srbi koji nisu ni Srbi.<br />
Da zaštite svoje vrate i pragove pretvore u busiju.<br />
Nezavisne države Hrvatske ne može biti sa Srbima. To je pokušavano i<br />
znamo kako je okončano. Krajina je izronila sa dna pamćenja kao Atlantida.<br />
Ako im je jedini san nezavisna država Hrvatska, šta će im Srbi, sve da<br />
Srbi i hoće. Ta ideja je ostvarljiva samo bez Srba. A oni se više ne daju ni klati<br />
ni pokrštavati.<br />
Hrvatski narod je preuzeo na sebe veću odgovornost nego za vreme<br />
NDH. Jer ono što se sada dešava, dešava se njegovom demokratskom voljom.<br />
Tuđman ponavlja sudinu Pavelića. Živeći u iluzijama izazvao je pobunu Srba.<br />
Desilo se ono što se uvek dešava kada se ostvaruju vekovni snovi. Ispostavi se<br />
da toga u stvarnosti nema. I da snove ne treba proveravati već ostaviti među<br />
snovima.. Ne bih se začudio da nam, ka se to uskoro ispostavi, krenu u<br />
zagrljaj kao da ništa nije bilo. Da uspostave simetriju, da tragediju pretvore u<br />
komediju. Da krenu opet vozovi prijateljstva, sletovi, recitacije, zastavice, jer<br />
novih obnoviteljskih ideja, koliko vidim, nema. U tom slučaju Srbi bi valjalo<br />
da budu deca srcem, ali ne umom.<br />
Postoje li neke sičnosti u raspadanju prve i druge Jugoslavije?<br />
Pre nego što se raspadne, Jugoslaviji se najpre uzme obraz kako za njom<br />
niko ne bi žalio. Tako je bilo u oba slučaja kad se obrukana raspadala. I sada<br />
su je ubila njena rođena deca. Titoizam gleda jedan od svojih najvećih zločina.<br />
Jedini koji su morali da ozbiljno uzimaju jugoslovensku državu su oficiri. Oni<br />
su jedini uniformisani vernici Jugoslavije, i zato su njene žrtve. Armija nije na<br />
vreme transformisana. Kao da nije pratila šta se dešava. I zato se u mnogo<br />
čemu ukazuje kao mastodont koji je izbegao evoluciju pa se čudi otkud ježovi,<br />
mišovi, krtice, ne shvatajući da je najveće čudo on sam.<br />
U bermudskom trouglu Titove Jugoslavije<br />
519