jedinca (Baumgartner, 2001). Rozdelenie štýlov zvládania rozpracováva Křivohlavý (2003), ktorý sazmieňuje o štýle vyhýbania sa stresu, pre ktorý je charakteristické vyhnúť sa tomu, čo je pre násstresujúce a štýl postavenia sa stresu na odpor, pre ktorý je typický aktívny boj so stresom. Definíciaštýlu zvládania záťaže ako všeobecnej tendencie jednať so stresujúcou situáciou celkom určitýmspôsobom (1995, cit. podľa Křivohlavý 2003), akcentuje predstavu štýlov zvládania ako relatívnestabilnej veličiny, ktorá do značnej miery determinuje a charakterizuje správanie jedinca v záťažovejsituácii. Napriek tomu, by sa mal štýl zvládania celkovo chápať skôr ako tendencia voliť v určitýchtypoch situácií nejakú triedu zvládacích stratégií, než ako stály spôsob vyrovnávania sa s náročnýmisituáciami (Hanžlová & Macek 2008).Stratégie zvládania záťažových situácií môžeme všeobecne považovať za špecifickejšiespôsoby boja so stresom, oproti štýlom zvládania. Medzi stratégiami zvládania dominuje definíciaLazarusa a Folkmanovej (1984), ktorí ich považujú za akúkoľvek snahu riadiť boj s požiadavkamisituácie, ktoré presahujú možnosti danej osoby, bez ohľadu na ich účinnosť, alebo hodnotu. Daníautori uvádzajú dva hlavné typy stratégií zvládania (1984, cit. podľa Baumgartner, 2001). Copingzameraný na problém, ktorý je charakterizovaný snahou jedinca o aktívne riešenie a zvládnutieproblému obsahuje tendenciu aktívne zasahovať a meniť prostredie (zahŕňa snahy kontrolovať,alebo meniť zdroje stresu a správanie ako: analýza problému, zostavenie plánu, alebo postupu,naučenie sa novým zručnostiam a odstraňovanie prekážok, vytvorenie alternatívneho riešeniakonfliktov). Častejšie sa používa v situáciách, kde sa predpokladá ovplyvniteľnosť stresoru. Zvládaniezamerané na emócie vystihuje úsilie jedinca regulovať vlastné emocionálne reakcie na aktuálneprežívanú stresovú situáciu v zmysle znížiť mieru negatívnych emócií (napr. strach, zlosť). V tejtooblasti môžeme pozorovať postupy ako vyjadrovanie emócií, reinterpretáciu javu, hľadanie emočnejpodpory a pod. Do kategórie copingu zameraného na emócie sa zaraďujú aj únikové reakcie, akonapr. denné snenie, spánok, užívanie alkoholu, drog. Iní autori (Baumgartner, 2001) neskôr uvádzajútúto tendenciu k únikovým reakciám ako samostatnú kategóriu - jedná sa o tzv. orientáciu na únik(úplné vypustenie problému z hlavy – nepripúšťať si problém, vyhýbať sa mu, úmyselne na nehozabudnúť).Amirkham (1990, cit. podľa Baumgartner, 2001) podobne ako Lovaš (1997) pomenoval tripostupy, ktoré ľudia najčastejšie používajú pri kontakte so záťažou:-inštrumentálna stratégia :aktívne riešenie problému, zameranie sa naň-vyhľadávanie opory : vyhľadávanie druhých ľudí, hľadanie rád a pomoci-vyhýbanie sa situácii: fyzicky aj psychologickyJednu z rozsiahlych klasifikácií stratégií zvládania záťaže vytvorili Carver, Scheiera Weintraub (1989) ktorí identifikovali 15 stratégií: aktívny coping, plánovanie, prekonávanie62
konkurujúcich aktivít, sebaovládanie, hľadanie inštrumentálnej sociálnej podpory, hľadanieemocionálnej podpory, pozitívna reinterpretácia a rast, popieranie, akceptácia, viera, behaviorálne,alebo mentálne vypnutie, zameranie sa na emócie a ich prejavenie, humor, užívanie alkoholu a drog.Toto rozpracovanie sa zvyčajne považuje ako podrobnejšie rozšírenie konceptu na problém a naemócie zameraného copingu.Stratégie zvládania možno konceptualizovať aj z pohľadu ich adaptívnostia maladaptívnosti, v zmysle adaptívny coping zvyšuje možnosť pozitívnych výsledkov v správanía naopak, maladaptívny coping zvyšuje pravdepodobnosť negatívneho správania. Výskumidentifikujúci spojenie medzi copingom a prispôsobovaním sa, regulovaním správania demonštroval,že aktívne stratégie zvládania (riešenie problému, hľadanie sociálnej pomoci) sú považované za viacadaptívne a asociujú sa teda viac s pozitívnymi výsledkami správania detí, kde vyhýbacie stratégiezvládania (dištancovanie sa od stresoru) boli určené ako viac maladaptívne copingové stratégie,ktoré sa vo väčšej miere vzťahujú k slabším výsledkom správania jedincov vzhľadom k stresu(Copmas et al., 2001) . Toto delenie však nemusí byť vždy najoptimálenjšie, najmä z toho dôvodu, žeefektívnosť tej ktorej stratégie závisí na konkrétnej situácii a na miere kontroly, ktorú človek nadsituáciou má (Folkman & Moskowitz, 2000). Folkman a Moskowitz (2004) uvádzajú ako príkladprípravu na skúšku, kde v počiatočnej fáze zohráva najdôležitejšiu úlohu na problém zameranástratégia, ktorá znamená prípravu na skúšku, pri čakaní na výsledky je však efektívnejšiedištancovanie sa. V situácii straty blízkej osoby je v prvom rade dôležité zvládnuť príslušné emócie aaž neskôr je človek schopný plánovať budúcnosť. Fakt, že copingové strategie sú v značnej mierepodmienené situačne, predkládá aj štúdia Seiffge-Krenke (et al., 2009) v súlade s ďalšími autormi(Bowker et al., 2000; Isakson & Jarvis, 1999), ktorých výsledky naznačujú, že k zvládaniu problémovv školskom kon<strong>text</strong>e a s rovesníkmi sa lepšie hodia stratégie priameho riešenia, hľadania podpory,alebo spoľahnutia sa na pomoc dôležitej osoby.Vývinové zmeny v kompetenciách a správaní sa adolescentov môžu tiež ovplyvniť výbera implementáciu rôznych copingových stratégií dospievajúcich pri riešení ich každodennýchstresorov. Zdrojmi zmien vysporiadavania sa so stresom medzi skorou a neskorou adolescenciou súaspekty kognitívnej maturácie ako: dokonalejšie metakognitívne schopnosti, prepracovanejšieformálne operácie umožňujúce zohľadnenia perspektívy druhých, rozvinutie kapacity plánovania,učenie sa pozorovaním ostatných, uvedomovanie si emócií, ako aj ich lepšia schopnosť regulácie(Eisenberg et al., 1997; Seiffge-Krenke, 1993). Niekoľko výskumov zdôvodňuje rozdiely v používanícopingových stretégií v rôznych fázach adolescencie, okrem kognitívneho rozvoja aj vzhľadom našpecifické požiadavky a sociálnu podporu, charakteristické pre tie ktoré fázy skorej, stredneja neskorej adolescencie. V ranej adolescencii charakteristická nedokonalá schopnosť zvoliť efektívnu63
- Page 1:
MASARYKOVA UNIVERZITAFAKULTA SOCIÁ
- Page 5 and 6:
4.2.1 Novšie prístupy k ponímani
- Page 7 and 8:
ÚVODV súdobej modernej spoločnos
- Page 9 and 10:
TEORETICKÉ VÝCHODISKÁ1 RANÁ ADO
- Page 11 and 12: zorného uhla druhého človeka sa
- Page 13 and 14: Tak ako sa dospievajúci postupne
- Page 15 and 16: 2.2 MODELY EMOCIONÁLNEJ INTELIGENC
- Page 17 and 18: Obrázok 1 Model EI ako schopnosti
- Page 19 and 20: et al., 2004; Pérez et al., 2005).
- Page 21 and 22: Každá z metodík má svoje výhod
- Page 23 and 24: variability. Bar-On teda považuje
- Page 25 and 26: individuálnych rozdielov v EI spr
- Page 28 and 29: EI schopnosti sú predpokladom myš
- Page 30 and 31: V poslednej dobe došlo k nárastu
- Page 32 and 33: slovenským dospievajúcim, i keď
- Page 34 and 35: správanie môže byť ponímané a
- Page 36 and 37: 3.2 FORMY RIZIKOVÉHO SPRÁVANIADel
- Page 38 and 39: Užívanie návykových látokPodľ
- Page 40 and 41: Jessorovej teórie problémového s
- Page 42 and 43: druhý zdroj opory a druhú autorit
- Page 45 and 46: pocity pohody v škole a zážitok
- Page 47: spoločensky závažnejšia forma a
- Page 50 and 51: zo susedstva, ktorí predávajú ne
- Page 52 and 53: 4 COPING4.1 STRES A ZÁŤAŽ V OBDO
- Page 54 and 55: vnímanie stresu klesať (Petersen
- Page 56 and 57: minimálne. V rámci tohto prístup
- Page 58 and 59: ezprostredné). Kontrolovaný copin
- Page 60 and 61: • proaktívne zvládanie ‒ „z
- Page 64 and 65: stratégiu vyplýva u jedincov z ne
- Page 66 and 67: 4.3.1 Efektivita copingových strat
- Page 68 and 69: priznávajú, že stratégie dišta
- Page 70 and 71: v kolektivistických kultúrach, za
- Page 72 and 73: Preukázalo sa, že komponenty emoc
- Page 74 and 75: 6 ZHRNUTIE TEORETICKÝCH VÝCHODÍS
- Page 76 and 77: Adolescencia ako obdobie životnýc
- Page 78 and 79: VÝSKUMNÁ ČASŤ7 VYMEDZENIE VÝSK
- Page 80 and 81: 8 METODOLOGICKÁ ČASŤ VÝSKUMU I8
- Page 82 and 83: 4. Akou mierou sa podieľajú socio
- Page 84 and 85: &Vermeiren, 2004), na použitie kto
- Page 86 and 87: stresujúcej situácie. Napríklad:
- Page 88 and 89: podobe 6 položkovej škály mienky
- Page 90 and 91: 8.5 ŠTATISTICKÉ POSTUPY A METÓDY
- Page 92 and 93: sebavedomia, blížiaci sa k hranic
- Page 94 and 95: Tabuľka 5 Regresný model predikuj
- Page 96 and 97: celkovou signifikanciou p
- Page 98 and 99: Tabuľka 11 Korelácie problémové
- Page 100 and 101: 8.6.2 Analýza kultúrnych rozdielo
- Page 102 and 103: Signifikantné rozdiely v preferenc
- Page 104 and 105: účastníkov (nie ako sme očakáv
- Page 106 and 107: korelácie sú, napriek tomu, v sú
- Page 108 and 109: lízkeho vzťahu medzi rodičmi a d
- Page 110 and 111: vyššie skóre danej škály u juh
- Page 112 and 113:
antisociálne správanie majú evid
- Page 114 and 115:
stratégiami. Iným obmedzením, kt
- Page 116 and 117:
9.2 CHARAKTERISTIKA VÝSKUMNEJ VZOR
- Page 118 and 119:
nadobudnutých počas skupinového
- Page 120 and 121:
Pri aplikovaní intervenčných akt
- Page 122 and 123:
tomto základe zamietame hypotézu
- Page 124 and 125:
dosiahla v danom časovom odstupe p
- Page 126 and 127:
Tabuľka 26 Porovnanie vnímania n
- Page 128 and 129:
Tabuľka 30 Porovnanie vnímania n
- Page 130 and 131:
Tabuľka 34 Porovnanie postojov k a
- Page 132 and 133:
Tabuľka 37 Porovnanie externalizov
- Page 134 and 135:
9.7 DISKUSIA II9.7.1 Diskusia výsl
- Page 136 and 137:
ozvíjanie sociálno emocionálnych
- Page 138 and 139:
aspektu sociálnej žiadúcnosti).
- Page 140 and 141:
ZÁVERV predkladanej štúdii sme f
- Page 142 and 143:
aktuálnych potrieb dospievajúcich
- Page 144 and 145:
Aspinwall, L. G. (2005).The psychol
- Page 146 and 147:
Bjarnason, T., Andersson, B., Choqu
- Page 148 and 149:
Carver, C. S., Scheier, M. F., & We
- Page 150 and 151:
D’Imperio, R. L., Dubow, E. F., &
- Page 152 and 153:
Fernandez-Berrocal, P., Alcaide, R.
- Page 154 and 155:
Gohm, C. L., & Clore, G. L. (2000).
- Page 156 and 157:
Hill, J. P., & Holmbeck, G. N. (198
- Page 158 and 159:
Latack, J.C. (1986). Coping with jo
- Page 160 and 161:
Matthews, G., Zeidner, M., & Robert
- Page 162 and 163:
Morris, A. S., Silk, J. S., Steinbe
- Page 164 and 165:
Perkins, H.W. (1997). College stude
- Page 166 and 167:
Ryan, R. R. (1996). A survey of occ
- Page 168 and 169:
Sejčová, L. (2002). Osobnostná c
- Page 170 and 171:
Tolan, P. H., Gorman-Smith, D., Hen
- Page 172 and 173:
Zeidner, M., & Saklofske, D.H. (199
- Page 174 and 175:
PRÍLOHA B: UKÁŽKA VYBRANEJ AKTIV
- Page 176 and 177:
Ako zvládnuť vonkajší tlakPoved
- Page 178 and 179:
Copingové stratégie dotazníka Ko
- Page 180 and 181:
Copingové stratégie dotazníka Ko
- Page 182 and 183:
Závislá premenná celková regul
- Page 184 and 185:
Závislá premenná porozumenie em
- Page 186 and 187:
Porovnanie vybraných SAHA škál m
- Page 188 and 189:
Tabuľka 22 Porovnanie porozumenia
- Page 190:
PRÍLOHA H: ZOZNAM GRAFOVGraf 1 Por