K novi paradigmi praviÄnosti - Založba Univerze na Primorskem
K novi paradigmi praviÄnosti - Založba Univerze na Primorskem
K novi paradigmi praviÄnosti - Založba Univerze na Primorskem
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
K <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong>pravičnostiUredil Rok Svetlič
Z<strong>na</strong>nstve<strong>na</strong> monografijaK <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong> pravičnostiUredil dr. Rok SvetličRecenzentadr. Anton Mli<strong>na</strong>rdr. Ernest ŽenkoGlavni urednikdr. Jo<strong>na</strong>tan VinklerVodja založbeAlen JežovnikIzdala in založilaZaložba <strong>Univerze</strong> <strong>na</strong> <strong>Primorskem</strong>,Titov trg 4, 6000 KoperKoper 2011Oblikovanje in tehnič<strong>na</strong> ureditevAlen Ježovnikisbn 978-961-6832-02-1 (cd-rom)Naklada · 70 izvodovisbn 978-961-6832-05-2 (splet<strong>na</strong> izdaja)www.hippocampus.si/isbn/978-961-6832-05-2.pdf© 2011 Založba<strong>Univerze</strong><strong>na</strong><strong>Primorskem</strong>cip – Kataložni zapis o publikacijiNarod<strong>na</strong> in univerzitet<strong>na</strong> knjižnica, Ljublja<strong>na</strong>177.9(086.034.4)K <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong> pravičnosti [Elektronski vir] /uredil Rok Svetlič. – El. knjiga. – Koper :Založba <strong>Univerze</strong> <strong>na</strong> <strong>Primorskem</strong>, 2011Način dostopa (url):http://www.hippocampus.si/isbn/978-961-6832-05-2.pdfisbn 978-961-6832-05-2 (pdf)1.Svetlič, Rok256515584
PredgovorPričujoča monografija je <strong>na</strong>stala <strong>na</strong> podlagi razprav in prispevkov,predstavljenih <strong>na</strong> simpoziju z <strong>na</strong>slovom »K <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong> pravičnosti«,ki ga je 3.junija2010 organiziral Oddelek za filozofijo <strong>na</strong> Fakultetiza humanistične študije Koper. Dogodek se uvršča v niz prireditev, skaterimi želi koprska Humanistika prispevati k sooblikovanju <strong>novi</strong>hvizij demokracije in k premisleku o ključnih izzivih družbenega življenjav <strong>na</strong>ši državi. Obdobje gospodarske krize je vselej tudi obdobjesplošne družbene krize in poseb<strong>na</strong> odgovornost humanističnega indružboslovnega mišljenja je, da se v takih situacijah dejavno odzove.Problemsko težišče monografije je vprašanje udeležbe delavcev pridobičku gospodarskih družb, tema, ki je pred kratkim s predlogom zako<strong>na</strong>v državnem zboru dobila novo aktualnost. Kljub temu, da zakonodajnipostopek ni prišel do sklepne faze, je problematika dovoljprovokativ<strong>na</strong>, da je osvežila bogato tradicijo tozadevnih polemik. Iskanje<strong>na</strong>či<strong>na</strong>, kako ublažiti trk med delom in kapitalom, je vprašanje,ki je latentno <strong>na</strong>vzoče v sleherni sodobni diskusiji o družbeni pravičnosti.Menili smo, da je prav, da se to vprašanje znova izpostavi ter dase ga tematizira z več vidikov, ki jih odpirajo različne humanistične indružboslovne vede.Prispevki so razporejeni v tri sklope. Prvi, z <strong>na</strong>slovom »Med delomin kapitalom«, vključuje članka dr. Rada Bohinca in dr. Mata Gostiše,ki bralca uvedeta v trenutno stanje problematike in se dotakneta možnostiuvedbe participacije dela pri dobičku gospodarske družbe. Predstavljenje celostni prerez skozi relevantne teme, ki obsega tako moral<strong>na</strong>,institucio<strong>na</strong>l<strong>na</strong> kot tudi razvoj<strong>na</strong> vprašanja. Ker so produkcijskarazmerja podrobno regulira<strong>na</strong>, zlasti pa, ker se je govorilo o predloguobveznedelavskeparticipacijepridobičku, so <strong>na</strong> simpoziju sodelovalitudi strokovnjaki pravne stroke. Drugi sklop, z <strong>na</strong>slovom »Prav<strong>na</strong> re-
gulacija participacije pri dobičku pri <strong>na</strong>s in v svetu«, vključuje člankadr. Valentine France, ki ga je <strong>na</strong>pisala skupaj s podiplomsko študentkoDeborah Ferfolja, in članek dr. Barbare Rajgelj. Tretji sklop, z <strong>na</strong>slovom»Nove paradigme pravičnosti«, je problemsko <strong>na</strong>jširši in pri<strong>na</strong>šatri filozofske a<strong>na</strong>lize družbene pravičnosti s posebnim poudarkom <strong>na</strong>odnosu dela in kapitala.V Ljubljani, 1.februar2011Rok Svetlič6
KazaloPrvi del · Med delom in kapitalom1 Razmerje med delom in kapitalom – močinnemočza temeljne družbene spremembeRado Bohinc · 112 Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijaMato Gostiša · 25Drugi del · Prav<strong>na</strong> regulacija participacije pri dobičkupri<strong>na</strong>sinvsvetu3 Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v SlovenijiValenti<strong>na</strong> Franca in Deborah Ferfolja · 654 Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencinv motor liberalnega kapitalizma?Barbara Rajgelj · 85Tretji del · Nove paradigme pravičnosti5 O nee<strong>na</strong>kosti in demokraciji kot prostoru solidarnostiLe<strong>na</strong>rt Škof · 1036 Kako ublažiti trk med delom in kapitalom: kapitalizemin ma<strong>na</strong>gerska revolucijaPrimož Turk · 1097 Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku –filozofsko-zgodovinska refleksijaRok Svetlič · 123Povzetki · 135Abstracts · 139
Prvi delMed delom in kapitalom
1Razmerje med delomin kapitalom – močinnemočza temeljne družbenespremembeRado BohincUvodReforme, ki jih je razmahnil razpad prejšnje države, so bile velikih razsežnosti.Ne le, da so pripeljale do razpada države in <strong>na</strong>stanka <strong>novi</strong>h,tudi Slovenije; tu je bila tudi korenita sprememba družbenih intemeljnih ekonomskih odnosov, ki smo jo poimenovali privatizacijain uvedba večstrankarskega sistema. Temeljito so se spremenila tudirazmerja med delom in kapitalom.Če si prikličemo v spomin, je tedanji politični sistem temeljil <strong>na</strong>enopartijskem sistemu, ekonomski sistem pa <strong>na</strong> družbeni lastnini,dogovornem gospodarstvu in samoupravljanju <strong>na</strong> vseh ravneh odločanja.Do velikanskih političnih in ekonomskih sprememb je prišlo sočasno,sicer bi verjetno ne bilo niti enih niti drugih. Potrdila se je zgodovinskovečkrat preverje<strong>na</strong> izkušnja, <strong>na</strong>mreč, da se resnične družbenespremembe, takšne, ki pomenijo tudi prevrednotenje razmerijmed delom in kapitalom, izpeljejo le v razmerah temeljitih političnihsprememb.Vprašanje, ki se zastavlja že stoletja in je žal vroče tudi danes, je,zakaj od ljudstva demokratično izvoljeni predstavniki ne zmorejo odločitev,ki bi družbeni ustroj tektonsko (torej v samih temeljih) spremenileoz. zakaj vsa prizadevanja reformatorjev ostajajo <strong>na</strong> ravni kozmetičnihpopravkov znotraj nespremenjenega vrednostnega sestava.Temeljite spremembe razmerij med delom in kapitalom bi bile, čebi se delavcem zagotavljala udeležba pri dobičku obvezno, <strong>na</strong> podlagiprisilnega predpisa in ne le <strong>na</strong> podlagi dobre volje lastnika.
Razmerje med delom in kapitalom12Postranzicijski kulturni šokV Sloveniji so si postopno utrli poti <strong>novi</strong>, kapitalistični civilizacijskivzorci, ki temeljijo <strong>na</strong> lastninskem in ideološkem razslojevanju kot temeljemanovega zasebnolastninskega in politično pluralnega družbenegaustroja. To je proces, ki so ga odprle reforme iz 90. let. Minevaskorajda dvajset let – spremenjeni so politični in pravni ter lastninskitemelji slovenske družbe, ne pa kulturni in vedenjski ter vrednostni.To povzroča svojevrsten postranzicijski kulturni šok, ki med drugimpotrjuje, da se e<strong>na</strong>ka prav<strong>na</strong> pravila v različnih družbenih okoljihuresničujejo (spoštujejo) različno. Kapitalizem pri <strong>na</strong>s oblikujejo oblast<strong>na</strong>pravila (zakonodaja), ki so jih pred stoletji vzpostavile meščanskekodifikacije v tradicio<strong>na</strong>lnih državah zahodne Evrope in smo jih v Slovenijibolj ali manj prepisali. Niso pa se v Sloveniji <strong>na</strong> ukaz uveljaviletudi etične in moralne norme, ki so jih v tradicio<strong>na</strong>lnih kapitalističnihdržavah gradili in utrjevali stoletja.V Sloveniji se je tako udejanjila nevarnost, da luknjičava prav<strong>na</strong> ureditevkot zlepljenka prepisanih evropskih smernic in zakonov evropskihdržav <strong>na</strong> eni strani ter vsestransko šibka sod<strong>na</strong> veja oblasti <strong>na</strong>drugi, omogoča številne stranpoti, ki v tradicio<strong>na</strong>lnem kapitalizmu nikomurniso prišle niti <strong>na</strong> misel.Obsedenost z desetletja zatrto slo po pridobitništvu je v razmerahjarega kapitalizma spodbudila pojave, ki jim tradicio<strong>na</strong>lni kapitalizemne ve niti ime<strong>na</strong>, pri <strong>na</strong>s pa se je uveljavil balkanski izraz tajkun; zaposameznika, ki etično brezobzirno, vendar bolj ali manj legalno izkoristipravne šibkosti jarega kapitalizma ter <strong>na</strong> račun drugih udeležencev<strong>na</strong> trgu ter praviloma <strong>na</strong> račun zaposlenih v svojih podjetjih,ki jim preprosto ne porav<strong>na</strong> njihovih terjatev, ne<strong>na</strong>vadno in hitro nez<strong>na</strong>nskoobogati.Zakaj donos od vložka kapitala in dela pripada le kapitalu?Iz družbe, v kateri je bilo delo temelj<strong>na</strong> vrednota in pravni temelj prilaščanjain upravljanja, smo zdrsnili v družbo, kjer je takšen pravnitemelj kapital; delo ni več pravni temelj delavčevim, to je ekonomskim,in socialnim pravicam, temveč je to zaposlitve<strong>na</strong> pogodba, kizavezuje delodajalca, da plača strošek dela. Najeto in po pogodbi plačanodelo tudi ni temelj pravicam upravljanja (samoupravljanje, delavskoupravljanje); delavska participacija (struktur<strong>na</strong> in fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong>) jezgolj korektiv ekskluzivno uveljavljenemu kapitalskemu <strong>na</strong>čelu (kapitalkot izključni temelj upravljanja in prilaščanja).Za razliko od prejšnjega političnega in ekonomskega sistema, v kateremje bilo delo konstitutivni člen organizacije (delov<strong>na</strong> organiza-
Rado Bohinccija versus kapitalska družba), se po novem delo <strong>na</strong>jame s pogodbo,po ceni, ki se glede <strong>na</strong> ponudbo in povpraševanje oblikuje <strong>na</strong> trgu.Razmerje med delom in kapitalom je v obdobju krize liberalnegakapitalizma ponovno aktualno filozofsko vprašanje. Iz preživetvenestiske vse širših slojev ljudi se utemeljeno zastavlja vprašanje, ali jestanje, v katerem se je z<strong>na</strong>šla sodob<strong>na</strong> kapitalistič<strong>na</strong> družba, vzrok aliposledica splošno sprejetega vrednostnega sistema, v katerem je izključnokapital temelj upravljanja in prilaščanja. Produkcijski tvorecsine qua non, kot je brez dvoma delo (še posebej inovativno in ustvarjalno),ni podlaga za pravice upravljanja in prilaščanja dodane vrednosti.Samo po sebi umev<strong>na</strong> in v etablirani vrednostni sistem vkopa<strong>na</strong> insamodejno delujoča struktura sodobne družbe se uspešno upira sedajže eksistenčno spodbujenim procesom prevrednotenja vrednot. Čepravne moremo zanikati številnih korektivov vzpostavljenemu monopolukapitala kot temelja upravljanja in prilaščanja (različni modelistrukturne in fi<strong>na</strong>nčne participacije) le-ti nikoli ne bodo preskočili bariere,ki brani statiko kapitalsko utemeljenega vrednostnega sistema.13Obvez<strong>na</strong> delavska udeležba pri dobičku, izhod iz sprejetihvrednostnih shem?V družbeno sprejeti vrednostni shemi po velikih spremembah iz začetka90. let tudi v Sloveniji velja, da donos od skupnega ekonomskegavložka kapitala in dela pripada le kapitalu, ne pa tudi delu. Pragmatičnopovedano, samo po sebi je umevno, oz. sodi med vrednote sodobnekapitalistične (tudi slovenske) družbe pravilo, da se presežekiz gospodarjenja (dobiček) razdeli po <strong>na</strong>čelu in v razmerju vloženegakapitala in se kot temelj delitvi dobičkaneupoštevatudivlože<strong>na</strong>vrednostdela.Podobno je z razmerji upravljanja; čeprav so različne participativneupravljavske oblike marsikje (tudi v Sloveniji) uveljavljen korektiv ekskluzivnokapitalskega upravljanja, le te ne spremenijo temeljnegapravila upravljanja iz kapitala. Delo v sodobnih kapitalističnih družbenihsistemih ni samostojni temelj upravljanja.Kako iz sprejetih vrednostnih shem, ki so temelj pravnega in tudi političnegasistema? Vsekakor z uveljavitvijo različnih v svetu že uveljavljenihoblik udeležbe zaposlenih pri dobičku in krepitvijo delavskegadelničarstva, ter z <strong>na</strong>daljnjo širitvijo participativne demokracije. Vendarali je davč<strong>na</strong> spodbuda nosilcem kapitala dovolj?Dosedanje izkušnje v posttranzicijski Sloveniji, obremenjeni s številnimima<strong>na</strong>gerskimi odkupi iz dobička <strong>na</strong>s učijo, da ne! Rezultati
Razmerje med delom in kapitalomdelavske udeležbe pri dobičku so skoraj nični, čeprav imamo že letazakon o udeležbi zaposlenih pri dobičku, ki z davčni spodbudami toomogoča.Utemeljen je torej razmislek o prisilni delitvi ustvarjene presežnevrednosti tudi med delavce, če se ta deli nosilcem kapitala. Zakonskaureditev ideje, da dobička iz poslovanja ne ustvarja le kapital ampaktudi delo, iz česar izhaja prisil<strong>na</strong> delitev dela dobička tudi med delavce,bi pomenila ideološki odmik od kapitalistične ikone, po kateridobiček pripada le kapitalu in s tem začetek nove paradigme razmerijmed delom in kapitalom.14Ugovori zoper obvezno delavsko udeležbo pri dobičkuUdeležba pri dobičku nič drugega kot davek?Trditev, da obvez<strong>na</strong> udeležba pri dobičku ni nič drugega kot davek,in da to pomeni z<strong>na</strong>tno dodatno obremenitev podjetja, je površ<strong>na</strong> innetoč<strong>na</strong>:• udeležba pri dobičku se pod določenimi pogoji izplača delavcemin ne državi;• udeležba pri dobičku se praviloma delavcem ne plača, če kapitalistsebi ne izplača dobička v višini, ki je več kotnpr.25 %bilančnegadobička; 1 če si torej lastnik dobička ne izplačaalisiizplačamanj kot 25 %, ne plača nobenega »davka« oz. dela dobička zaposlenim;• nikakršne dodatne obremenitve podjetja ni, če lastniki podjetjane obremenijo s svojo odločitvijo o delitvi dobička <strong>na</strong>d 25 %;dodatne obremenitve so torej po volji lastnikov, ki želijo deliti vsvoje žepe in izčrpati iz podjetja večkotčetrtino dobička; dodatnoobremenitev torej povzročijo lastniki in ne zaposleni.Prisil<strong>na</strong> delitev dobička zmanjšala zanimanje domačihin tujih vlagateljev?Trhla je tudi argumentacija, da bo prisil<strong>na</strong> delitev dobička zmanjšalazanimanje domačih in tujih vlagateljev!Res je sicer, da bo zmanjšala zanimanje tistih vlagateljev, ki v Sloveniji<strong>na</strong> račun vlaganj kapitala želijo zaslužiti 25 %invečin<strong>na</strong>ta<strong>na</strong>činizčrpavati podjetja v Sloveniji; prav nič pa ne bo zmanjšala interesa tistihvlagateljev (in teh si želimo), ki bodo morebitne dobičke vlagali vrazvoj, konkurenčnost podjetja, in skrbeli za donos preko rasti vrednostidelnic ne pa z prekomerno delitvijo dobička.1. 25 %jebilameja,določe<strong>na</strong> s predlogom zako<strong>na</strong> o udeležbi pri dobičku iz. leta2009,kivdz ni dobil podpore.
Rado BohincPodjetja se prostovoljno odločajo za delitev dobička?Trditev, da se podjetja prostovoljno odločajo za delitev dobička medzaposlene, je netoč<strong>na</strong>, saj podatki kažejo več kotzanemarljivoštevilotistih podjetij, ki dobiček razen lastnikom <strong>na</strong>menijo tudi delavcem,čeprav imamo že dolga leta zakon s pomembnimi davčnimi spodbudamiza delitev dela dobička med zaposlene. 2Podatki zadnjih nekaj let kažejo obratno, <strong>na</strong>mrečnenormalnopraksoudeležbe članov <strong>na</strong>dzornega sveta pri dobičkih podjetij (kar je moralzakonprepovedati)insevedačlanov uprav, ki so mnogokje ta de<strong>na</strong>rporabili za ma<strong>na</strong>gerske odkupe, ki so podjetja pripeljali <strong>na</strong> rob ali vstečaj.Delavci zgolj strošek?Avtorji argumentacije proti prisilni udeležbi delavcev pri dobičku trditve,da delavci soustvarjajo dobiček, privedejo do vrste nesmislov,kljub ugotovitvi, da podjetje brez delavcev ne bi moglo poslovati! Vendarpodjetje ne bi moglo poslovati tudi brez materiala, opreme, cest,šol, pravijo <strong>na</strong>sprotniki delavske udeležbe pri dobičku in tako spravijoustvarjalnost in inovativnost kot samostoj<strong>na</strong> produkcijska tvorca (npr.po Schumpetru) <strong>na</strong> raven neživega materiala, opreme?Tako kot je plačal ceno za material ali pa davke za bolnice in šole,pravijo <strong>na</strong>sprotniki delavske udeležbe pri dobičku, plača tudi cenodela, v višini kot se ta oblikuje <strong>na</strong> trgu. Ce<strong>na</strong> dela torej ni odvis<strong>na</strong> odtega, kolikšno dodano vrednost pri<strong>na</strong>ša, ampak od tega, kakš<strong>na</strong> je ponudbadelovne sile (in ta je vse večja, kolikor <strong>na</strong>rašča brezposelnost)152. V <strong>na</strong>daljevanju predstavljamo izpis iz omenjenega registra pogodb, iz kateregaje razvidno, da je bilo po podatkih iz registra pogodb pri gospodarskem ministrstvu<strong>na</strong> dan 29.6 2009 registriranih 18 podjetij s pogodbami o udeležbi delavcevpri dobičku, in sicer: btc d. d. 10.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 02.09.2008 iz poslovnegaleta 2009, Iskra Avtoelektrika d. d. 10.12.2008 delniška 24.07.2008 iz poslovnega leta2009, KladivarŽirid.d.19.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 18.11.2008 iz poslovnega leta 2009, BusinessSolutions d. o. o. 19.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 28.11.2008 iz poslovnega leta 2008, Elektroservisid. d. 19.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 28.11.2008 iz poslovnega leta 2008, Izi mobil d. d.19.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 04.12.2008 iz poslovnega leta 2009, item d. o. o. 23.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong>19.12.2008 iz poslovnega leta 2008, Delavskahranilnicad.d.22.12.2008 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong>20.11.2008 Iz poslovnega leta 2009, Omega d. o. o. 08.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 17.12.2008iz poslovnega leta 2008, Interzav d.o.o. 08.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 17.12.2008 iz poslovnegaleta 2008, Interagent d. o. o. 08.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 17.12.2008 iz poslovnega leta2008, Intereuropa Transport d. o. o. 08.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 17.12.2008 iz poslovnega leta2008, Intereuropa d. d. 08.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 17.12.2008 iz poslovnega leta 2008, Dompland. d. 12.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 23.12.2008 iz poslovnega leta 2009, Casino Kobarid d. d.12.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 22.12.2008 iz poslovnega leta 2009, hit hoteli,igralnice,turizemd. d. 12.01.2009 de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 19.12.2008 iz poslovnega leta 2009,Dr.Gorkičd.o.o.29.01.2009de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> 22.12.2008 iz poslovnega leta 2008.
Razmerje med delom in kapitalomin kakšno je povpraševanje po njej (to se znižuje v razmerah recesije).Čim večja je brezposelnost in čim manjša je gospodarska rast, temugodnejša (nižja) je ce<strong>na</strong>, ki jo plača kapitalist za blago, ki se mu rečedelo. To je razlaga za preteklost, za čase, ki jih je sodob<strong>na</strong> ponudbavisoko kvalificiranega dela, ki z ustvarjalnostjo in inovativnostjo soustvarjadodano vrednost, že zdav<strong>na</strong>j prerasla, ekonomska teorija pa seše vedno oklepa aksiomov, stare šole, ki imajo že zdav<strong>na</strong>j zgolj ideološkoost, za sodob<strong>na</strong> razmerja globalne inovacijske družbe pa niso večza rabo.16Delavci bi morali tudi pokrivati <strong>na</strong>stalo izgubo?Ni res, da delavci ničesar ne izgubijo ob stečaju podjetja in da bi takokot kapitalisti morali pokrivati <strong>na</strong>stalo izgubo (perverz<strong>na</strong> ideja: s prisilnimdelom pri upnikih). V večini primerov delavci izgubijo neizplačaneplače zadnjega obdobja ali vsaj njihov del.Kar zadeva argumente o pokrivanju izgub, bo veljalo, da v primerustečaja delavci izgubijo svoje edino sredstvo eksistence, to je delo in topo krivdi slabega upravljanja kapitala, pri čemer nimajo nobene besede,nosilci kapitala pa izgubijo le to, kar so s prevelikim tveganjemali <strong>na</strong>pačno vložili, ali pa so izgubo povzročili sami z <strong>na</strong>pačnimi odločitvami.Primerjave iz tujinePriporočilo eu gledeudeležbepridobičkuin delavskega delničarstvaPriporočilo Sveta Evropske unije o udeležbi zaposlenih pri dobičkih inpodjetniških rezultatih (vključno s kapitalsko udeležbo) (The Councilof the European Communities 1992) si je zastavilo za cilj spodbuditidržave članice eu k širši uporabi delavske udeležbe pri dobičkih inpodjetniških rezultatih preko raznovrstnih shem fi<strong>na</strong>nčne udeležbezaposlenih (kot so npr. gain in profit sharing) ter delavsko delničarstvo(employee share ownership). 33. Zaradi jasnejšega razlikovanja izrazov uporablja priporočilo Sveta eu o udeležbizaposlenih v dobičkih in rezultatih podjetij (Pepper Report, kar je kratica za promotionof employee participation in profits and enterprises results) <strong>na</strong>slednje izraze inokrajšave: ps –profitsharing(delitevdobička), sbs – share based profit sharing (delitevdobička v delnicah), bps – bond based profit sharing (delitev dobička v obveznicah),cbs – cash based profit sharing (delitev dobička v gotovini), dps – deferedprofit sharing (zadrža<strong>na</strong> delitev dobička), eso – employee share ownership (delavskodelničarstvo), so – stock options (delniške opcije), dsn – discretio<strong>na</strong>ry share options(diskrecijske delniške opcije), esop– employee share ownership planes (<strong>na</strong>črti delavskegadelničarstva), ebo – employee buy outs (delavski <strong>na</strong>kupi podjetij).
Rado BohincTako <strong>na</strong>vedeni dokument priporoča državam članicam, da zagotovijopravni okvir, ki bo omogočal uvajanje shem fi<strong>na</strong>nčne udeležbezaposlenih, <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin kot izhaja iz priporočila, ter da proučijo možnostidavčnih in drugih spodbud v podporo istemu cilju. Dodatno jepriporočilo, ki državam članicam predlaga ureditev, ki bo omogočalazagotavljanje zadostnih informacij, izmenjavo izkušenj ter <strong>na</strong>splohustvarjanje kar <strong>na</strong>jugodnejših pogojev za kolektiv<strong>na</strong> pogajanja gledeteh vprašanj. 4Zelo raznovrstne oblike udeležbe zaposlenih <strong>na</strong> poslovnih rezultatihpodjetja bi lahko razvrstili v dve glavni skupini, in sicer:• Profit sharing, to je udeležba zaposlenih pri dobičku podjetja;• Employee share ownership, to je delavsko delničarstvo.Navedeni obliki se večkrat medsebojno prekrivata ali dopolnjujeta,obstajajo številne izvedbene i<strong>na</strong>čice znotraj ene ali druge skupine oz.medsebojne kombi<strong>na</strong>cije le-teh, kljub temu pa lahko govorimo o dvehpovsem samostojnih institutih.17Udeležba zaposlenih pri dobičku (profit sharing, gain sharing)Profit sharing ali po <strong>na</strong>še delitev dobička je splošni <strong>na</strong>ziv za programe,v okviru katerih so pri delitvi dobička udeleženi zaposleni v podjetju,ki dobiček deli. V delitvi dobička torej niso udeleženi le tisti, ki so prispevalikapital (lastniki, delničarji), ampak tudi v podjetju zaposlenidelavci <strong>na</strong> temelju svojega dela. Plačilo iz dobička prejmejo zaposlenidodatno k plači kot gibljivi del svojega dohodka, ki je neposredno vezan<strong>na</strong> doseženi dobiček podjetja ali <strong>na</strong> drugače izmerjene poslovnerezultate.Sodelovanje zaposlenih v delitvi dobička je praviloma kolektiv<strong>na</strong>shema, ki se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša <strong>na</strong> vse zaposlene ali <strong>na</strong> povsem določene skupinezaposlenih in ne <strong>na</strong> posameznike.Oblike profit sharinga se razlikujejo predvsem po tem, ali je izplačilotakojšnje ali zadržano, <strong>na</strong>dalje po tem, ali je izplačano v gotoviniali v družbinih vrednostnih papirjih. Dodat<strong>na</strong> i<strong>na</strong>čica je poveza<strong>na</strong> zoblikovanji različnih skladov znotraj podjetja, ki imajo lahko raznovrsten<strong>na</strong>men, v vsakem primeru v korist zaposlenih.Teorija in tudi prav<strong>na</strong> ureditev razlikuje med porfit sharing in gainsharing glede <strong>na</strong> to, kaj je merilo fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih <strong>na</strong>podjetniškem razultatu. Če je to dobiček, govorimo o profit sharingu vdobesednem pomenu, če pa je to kakršenkoli drug v<strong>na</strong>prej postavljen4. Po mnenju teorije (Purič 1998) je v predlogu zako<strong>na</strong> preskromno poudarjen motivacijskielement (predvsem zaposlenih), ki bi moral biti in postati vodil<strong>na</strong> misel vsebinezako<strong>na</strong>, če te opredelitve ocenimo skozi primerjalni prikaz s »Priporočilom«.
Razmerje med delom in kapitalompodjetniški cilj, kot npr. dvig produktivnosti, zmanjšanje stroškov itd.,govorimo o gain sharingu, torej o sodelovanju pri razdelitvi učinkovtako opredeljenega poslovnega rezultata.Sodelovanje zaposlenih pri delitvi dobička je lahko v gotovini ali vdelnicah. V slednjem primeru je prav<strong>na</strong> ureditev uveljavila prakso začasneprepovedi razpolaganja zaposlenih z delnicami, ki ji pridobijo vokviru udeležbe pri dobičku (defered profit sharing).18Delavsko delničarstvo (employee share ownership)Delavsko delničarstvo je posred<strong>na</strong> oblika fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih<strong>na</strong> podjetniškem rezultatu. V okviru delavskega delničarstva se<strong>na</strong>grajevanje zaposlenih izvaja preko njihovega lastništva dela kapitalapodjetja, in sicer:• zizplačili dividend ali• s povečevanjem njihovega kapitala oz. deleža v lastništvu podjetja.Delavsko delničarstvo se lahko izvaja kot individualno ali kolektivno.Običajno so delnice, ki se podelijo kot <strong>na</strong>grada zaposlenim, delnicedružbe, kjer so zaposleni, lahko pa gre tudi za delnice ali drugevrednostne papirje od nje odvisnih ali obvladujoče ali drugih gospodarskihdružb.Vendar <strong>na</strong>j bi bilo ohranjeno <strong>na</strong>čelo vezanosti tovrstnega <strong>na</strong>grajevanja<strong>na</strong>doseženeposlovnerezultate.Topomeni, da <strong>na</strong>j bi bile delnice, kise brezplačno podelijo ali prodajo pod ugodnejšimi pogoji kot <strong>na</strong>gradazaposlenim, kupljene iz rezultata družbe (dobička ali posebej oblikovanihskladov), kjer so delavci zaposleni, kot lastne delnice družbe alikot delnice drugih družb.Najbolj razširje<strong>na</strong> vrsta <strong>na</strong>grajevanja preko delavskega delničarstvapoteka preko lastnih delnic družb, ki jih le-ta pridobi prav s tem <strong>na</strong>menomin jih podeli zaposelnim neodplačno ali pod ugodnejšimi pogoji.I<strong>na</strong>čica te oblike so <strong>na</strong>kupne opcije, ki se podelijo zaposlenim in jimzagotavljajo:• pravico <strong>na</strong>kupa družbinih delnic ob določenem času (npr. ob povečanjukapitala delniške družbe, vendar v časovno določenemobdobju),• podv<strong>na</strong>prej določenimi praviloma ugodnimi pogoji.Z<strong>na</strong><strong>na</strong> i<strong>na</strong>čica delavskega delničarstva je esop (employee share ownershipplan), kjer je začasen lastnik dela delnic družbe v imenu zaposlenihposeben sklad (trust). Poseb<strong>na</strong> oblika delavskega delničarstvaso t. i. <strong>na</strong>kupi podjetij s strani zaposlenih (employee buy outs).
Rado BohincUreditev v državah članicah euDržave članiceEvropskeunijeimajorazlično urejeno področje udeležbezaposlenih v rezultatu poslovanja podjetja <strong>na</strong> podlagi dela. Popredstavljenih rezultatih je visoka udeležba delavcev pri dobičku vFranciji, Nemčiji, Španiji ter <strong>na</strong> Finskem, Madžarskem, Nizozemskem,Portugalskem, Slovaškem in Švedskem. Zelo nizka udeležba delavcevpri dobičku pa je v Estoniji, Italiji, Litvi, Romuniji ter <strong>na</strong> Cipru, Danskemin Malti.Delavsko delničarstvo je visoko razvito <strong>na</strong> Irskem, Madžarskem in vZdruženem kraljestvu, medtem ko je v Avstriji, Estoniji, Italiji, Latviji,Litvi, Luksemburgu, Romuniji ter <strong>na</strong> Cipru, Finskem, Malti, Poljskemin Portugalskem zelo nizek obseg te oblike fi<strong>na</strong>nčne participacije.Udeležba delavcev pri dobičku je v Franciji obvez<strong>na</strong> za vse družbe,ki zaposlujejo več kot50 delavcev. Na Švedskem poz<strong>na</strong>jo specifičnoobliko udeležbe delavcev pri dobičku – prek posebnih skladov, ki jihobičajno usta<strong>na</strong>vljajo delavske organizacije v podjetjih. Švedska zakonodajapa s posebnimi ukrepi ne spodbuja razvoja delavskega delničarstva.V Združenem kraljestvu je posebej razvejan sistem delavskega delničarstva,kar se povezuje z visoko razvitostjo kapitalskega trga v državi.Delavsko delničarstvo in udeležba delavcev pri dobičkuješeboljizrazita v podjetjih z večkot200 zaposlenih.Do različnih oblik fi<strong>na</strong>nčne participacije zaposlenih običajno pridev procesu privatizacije državnih podjetij (Avstrija, Bolgarija, Češka,Estonija, Latvija, Litva, Madžarska, Poljska, Romunija, Slovaška) oziromakot del dohodkovne politike (Danska, Finska, Francija, Grčija,Irska, Nemčija, Nizozemska, Portugalska, Španija, Švedska, Združenokraljestvo) in/ali sistema dodatnih pokojnin (Francija, Irska, Nemčija,Nizozemska, Združeno kraljestvo).Francija in Velika Britanija sta vrsto oblik fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenihuredili z zakonodajo ter jih podprli z davčnimi vzpodbudami.To je močno prispevalo k razvoju različnih oblik fi<strong>na</strong>nčne udeležbeoz. k sklenitvi številnih pogodb te vrste v podjetjih iz teh dveh držav.V Belgiji in Italiji so se različne oblike fi<strong>na</strong>nčne udeležbe pojavileznotraj plačnih pogajanj, vendar brez posebne javne podpore.Na Japonskem je fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> udeležba zaposlenih del politike ma<strong>na</strong>gementain jo zakonodaja ali kakršnikoli javni ukrepi ne vzpodbujajo.Uresničujejo se z dogovori med socialnimi partnerji <strong>na</strong> podjetniškiravni, vzporedno z udeležbo zaposlenih v odločanju in <strong>na</strong>sploh v kadrovskipolitiki.V vzhodnoevropskih državah se vprašanje fi<strong>na</strong>nčne motivacije po-19
Razmerje med delom in kapitalomvezuje z privatizacijskimi procesi in novo <strong>na</strong>stajajočo korporacijsko indelovno zakonodajo.20Delavsko delničarstvo v zdaTudi zda so po padcu produktivnosti po letu 1973 davčno spodbudilerazlične oblike delavske udeležbe, predvsem zadržani profit sharingin esope.Ameriška, za razliko od evropske zakonodaje, sicer nima splošnihpredpisov o delavskem delničarstvu, pačpazelorazvitodavčno zakonodajo,ki je spodbudila procese delavskega lastništva korporacij, kjerso zaposleni v zelo velikem obsegu in raznovrstno.Po nekaterih podatkih je 12,5 % delovne sile v zasebnem sektorju ali10,8 milijo<strong>na</strong> ameriških delavcev lastnikov delnic korporacije, kjer sozaposleni v obsegu večkot4 %.Nadalje je več kot polovica korporacij, v katerih je lastništvo delavcevvečje kot 10 %, in skoraj 10 %korporacij,kisovečkotv50-odstotnidelavski lasti. Po nedavni študiji je več kot64 %podjetijvzda vzpostavilovsaj minimalne programe delavske participacije. 5Povzetek izkušenj iz primerjalnih ureditevIzkušenj o tem, da fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> udeležba zaposlenih pozitivno vpliva <strong>na</strong>motivacijo in produktivnost ter boljšo organizacijo dela ter inovativnost,je dovolj. Vendar pa a<strong>na</strong>liza izkušenj iz primerjalnih ureditevkaže, da se sheme fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih razvijajo lahko zgoljv <strong>na</strong>klonjenem pravno sistemskem in ekonomskem okolju.Učinkovitost fi<strong>na</strong>nčne udeležbe je odvis<strong>na</strong> od razreševanja celoterazmerij med delojemalci in delodajalci, od stanja medsebojnega zaupanjain dolgoročnejših usmeritev <strong>na</strong> obeh straneh. Tako udeležbapri poslovnem uspehu podjetja ne more biti niti izključno odtegnje<strong>na</strong>niti upošteva<strong>na</strong> v ravni plač, doseženi <strong>na</strong> podlagi kolektivnih pogajanj.Zavedanje o medsebojni koristi učinkov fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenihtako <strong>na</strong> strani sveta delavcev in sindikatov, kot tudi <strong>na</strong> strani delodajalcev,je ključ<strong>na</strong>. Kljub temu zavedanju pa obilo prispeva državaz vzpostavljanjem zakonodajnega in gospodarsko političnega okviraoz. davčnih vzpodbud.Priporočilo Sveta Evropske unije o udeležbi zaposlenih pri dobičkihin podjetniških rezultatih (vključno s kapitalsko udeležbo) si je zasta-5.Odvečkot7000 korpracij, katerih delnice so uvrščene <strong>na</strong> treh ameriških organiziranihtrgih, jih je v letu 1990 bilo približno 1000 ali 14, 28 v solastništvu zaposlenih odnpr. 4 %(K-MartCorporation)do73 % (Weirton Steel Corporation), toda v povprečju10 %. Teh 1000 koporacij predstavlja 29 % tržne vrednosti in 27 %prodajeter20 %vsehzaposlitev v zda.
Rado Bohincvilo za cilj vzpodbuditi države članice eu k širši uporabi udeležbe zaposlenihv dobičkih in podjetniških rezultatih prek shem, kakršni staprofit sharing ter employee share ownership.Tako je <strong>na</strong>vedeni dokument priporočal državam članicam, da zagotovijopravni okvir, ki bo dovoljeval uvajanje shem fi<strong>na</strong>nčne udeležbezaposlenih, <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin, ki izhaja iz priporočila, ter da proučijo možnostidavčnih in drugih vzpodbud v podporo istemu cilju. Dodatnoje priporočilo <strong>na</strong>slovilo <strong>na</strong> države članice zahtevo za zagotavljanje zadostnihinformacij, izmenjavo izkušenj ter <strong>na</strong>sploh za ustvarjanje kar<strong>na</strong>jugodnejših pogojev za kolektiv<strong>na</strong> pogajanja glede teh vprašanj.Tudi po ugotovitvah <strong>na</strong>vedenega Priporočila Sveta eu,uspehinrazvojfi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih kot vzpodbude večji produktivnostiter večji gibljivosti plač, kar se oboje potrjuje kot učinkovit instrumentarijzoper brezposelnost, ter v podporo drugim makroekonomskimciljem države, je v mnogočem odvis<strong>na</strong> od zakonodajnih in fiskalnihvzpodbud, ki jih uvajajo vlade. Empirič<strong>na</strong> raziskava delovanja zakonodajnihin davčnih sistemov v članicah Evropske unije je <strong>na</strong>mrečpokazala, da je uveljavitev instrumentarija fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenihv rezultatu podjetja odvis<strong>na</strong> predvsem od davčnih vzpodbud.Poleg odgovornosti vlad za zakonodajne in davčne vzpodbude, jeodločil<strong>na</strong> tudi njihova vloga oz. ob<strong>na</strong>šanje kot partnerja v kolektivnihpogajanjih. Negibnost in togost indeksacijskih plačnih sistemovse lahko v mnogočem poživi z uvajanjem shem fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih,če se partnerji kolektivnih pogajanj seveda sporazumejo otem, da je to dodat<strong>na</strong> oblika vzpodbud zaposlenim za dosego ugodnejšihpodjetniških rezultatov.Priporočilo evropske komisije glede udeležbe zaposlenih pri dobičkuin podjetniškem rezultatu kot ukrep za podporo programu uresničevanjusocialne listine, ki je bilo sprejeto <strong>na</strong> Evropskem svetu vjuliju 1992,jeinbopomembnoprispevalokrazvojudelavskefi<strong>na</strong>nčneudeležbe v Evropski uniji. Po tem priporočilu <strong>na</strong>j bi države članice razvilesheme fi<strong>na</strong>nčne participacije zaposlenih ter vzpostavile ustreznezakonske okvire ter proučile možnost davčnih vzpodbud v podpororazvoju fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih.Poleg zakonodaje država vpliva <strong>na</strong> razvoj fi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenihtudi z ukrepi državne intervencije vgospodarstvuterssvojovlogo v kolektivnih pogajanjih. Tako je bila npr. v Belgiji delavska udeležbapri dobičku vzpodbuje<strong>na</strong> šele po 1986, ko je spet <strong>na</strong>stopilo svobodnokolektivno pogajanje o plačah oz. ko je bila odpravlje<strong>na</strong> avtomatskaindeksacija.Podobno je v Italiji vloga države v kolektivnih pogajanjih oz. tripartitnihpogodbah v letih 1983 in 1984 pomembno prispevala k moder-21
Razmerje med delom in kapitalom22nizaciji plačnega sistema in uvajanju plačnih sistemov, vezanih <strong>na</strong> uspešnostposlovanja podjetja.Krepitev podjetniške ravni kolektivnih pogajanj prav tako prispevakvečji svobodi delojemalcev in delodajalcev za pogajanja o sistemu<strong>na</strong>grajevanja po prispevku oz. uspešnosti podjetja. Podobno velja zaVeliko Britanijo, ki je pgogajanja prav tako premaknila z <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lneoz. področne ravni <strong>na</strong> podjetniško, kar je prav tako spodbudilo razvojudeleženih in delavsko delničarskih shem. V zda je prav okolišči<strong>na</strong>,da je kolektivno pogajanje že od nekdaj močno decentralizirano, <strong>na</strong>jboljzanesljivo prispevala k precejšnji razširjenosti shem udeležbe vtej državi.Države pri uvajanje zakonodaje in spodbujevalnih ukrepov fi<strong>na</strong>nčneudeležbe zaposlenih sledijo različnim gospodarskim ciljem. Takoje npr. za Francijo in Veliko Britanijo z<strong>na</strong>čilno, da so se oblike delavskefi<strong>na</strong>nčne udeležbe zakonsko odpirale v obdobju sorazmerno visokegadela državnega lastništva. Podobno velja za razmere v postsocialističnihdržavah centralne in vzhodne Evrope.Na Japonskem so bili vzgibi uvajanja delavske udeležbe vseskozibolj sestavi<strong>na</strong> upravljanja s človeškimi viri oz. spodbud večji produktivnosti,v zda pa npr. uvajanja različnih pokojninskih shem.Nacio<strong>na</strong>lne izkušnje in dosežki pri uvajanju različnih oblik oz. potifi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih v mnogočem zavisijo od <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lnihsistemov, industrijskih razmerij, pa tudi od odnosa socialnih partnerjevter njihove pogajalske uspešnosti oz. družbene in politične moči.Različnost v moči in razvitosti industrijskih razmerij ter <strong>na</strong>sploh socialnegapartnerstva ne dovoljuje, da bi priporočili univerzalno shemofi<strong>na</strong>nčne udeležbe zaposlenih, ki bi bila <strong>na</strong>jbolj učinkovita povsod.Uvajanje <strong>na</strong>joptimalnejših oz. <strong>na</strong>jučinkovitejših oblik je potrebno zatopresojati v kontekstu splošnih družbenih razmer ter gospodarsko političnihciljev, ki se jih želi po tej poti doseči. Zakonodajne ter ekonomskopolitičnespodbude uvajanju in razvoju fi<strong>na</strong>nčne udeležbe sovmnogočem prispevale k dvigu zavedanja o medsebojni koristi partnerjev<strong>na</strong> podjetniški ravni.Za Slovenijo velja, tako kot tudi za druge posttranzicijske države, da<strong>na</strong>j fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> udeležba zaposlenih ne bo le oblika privatizacije oz. korelativpretežnega notranjega lastništva kot rezultata privatizacijskihshem, ampak bolj samostoj<strong>na</strong> oblika spodbude večji povezanosti ininteresne odvisnosti zaposlenih in podjetja oz. orodje vzpostavljanjaistosmernih interesov delodajalcev in delojemalcev.Slovenija je pred odločilnim vprašanjem: <strong>na</strong>daljevati z doslej razmeromaneuspešno obliko ali ne.
Rado BohincUreditev v Republiki SlovenijiTemeljne rešitveZakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuddob) je začel veljati konecmarca leta 2008. Urejaformalnepostopkeindavčne vidike udeležbedelavcev pri dobičku.Udeležba delavcev pri dobičku je mogoča v kapitalskih družbah,ki jih opredeljuje Zakon o gospodarskih družbah. Udeležba v delniškishemi pa se uporablja le pri delniških družbah, katerih delnice souvrščene <strong>na</strong> organiziran trg vrednostnih papirjev (borzo).Zakon določa omejitve, do katere višine je mogoča udeležba pri dobičkuin sicer:• družba lahko delavcem izplača <strong>na</strong>jveč 20 odstotkov dobička posameznegaposlovnega leta,• izplačilo ne sme presegati 10 odstotkov letnega zneska bruto plač,izplačanih v obrav<strong>na</strong>vanem letu,• posameznik ne more prejeti višjega zneska izplačila dobička od5.000 eur.Osnov<strong>na</strong> <strong>na</strong>čela, opredelje<strong>na</strong> v zuddob so:• <strong>na</strong>čelo prostovoljnosti in neprenosljivosti, kar pomeni, da je udeležbav dobičku po pričujočem zakonu prostovolj<strong>na</strong> za delavce indružbo, ter da ni prenosljiva,• <strong>na</strong>čelo e<strong>na</strong>kosti pomeni, da morajo biti udeleženi vsi delavci pode<strong>na</strong>kimi pogoji, kar sicer ne pomeni uravnilovke, pač pav<strong>na</strong>prejdoloče<strong>na</strong> merila določitve višine udeležbe pri dobičku,• <strong>na</strong>čelo skrbnosti, ki <strong>na</strong>laga vsem udeleženem v procesu, da morajorav<strong>na</strong>ti s skrbnostjo dobrega gospodarja.23SklepDelavska udeležba pri dobičku je v Evropi in velikem delu razvitegasveta realnost da<strong>na</strong>šnjega časa; odpiranje teoretičnih dilem o tem, alije to skladno z <strong>na</strong>čeli sodobne razvite kapitalistične družbe, izgubljajostik s časom, v akterem živimo. eu že desetletja razvija in priporočadržavam članicam različnemodelefi<strong>na</strong>nčnega povezovanja rezultatovpodjetja z <strong>na</strong>grajevanjem delavcev.Na stežaj pa je še vedno odprto vprašanje, s kakšnimi vzvodi spodbujati<strong>na</strong>čine delavske udeležbe pri dobičku. Ali <strong>na</strong>j torej delavskaudeležba pri dobičku ostane prostovolj<strong>na</strong>, odvis<strong>na</strong> torej od zadostnostiekonomskih (davčnih)spodbudindobrevoljedelodajalca,alipa<strong>na</strong>j bo pod določenimi pogoji vendarle zakonsko obvez<strong>na</strong> (npr. če se
Razmerje med delom in kapitalomlastniki odločijo razdeliti večkotdoločen del dobička). Za Slovenijo bibilo slednje primerno vsaj za velike in srednje delniške družbe, vendarkljub predlaganim amandmajem v to smer ta ureditev ni dobilavečinske podpore.24LiteraturaThe Council of the European Communities. 1992. »Council Recommendationof 27 July 1992 Concerning the Promotion of ParticipationbyEmployedPersonsinProfitsandEnterpriseResults(IncludingEquity Participation) (92/443/eec).« Official Jour<strong>na</strong>l of the EuropeanCommunities l 245.Purič, I. 1998. »Kako slovenski model udeležbe zaposlenih pri dobičkudružbe sledi priporočilu eu?« V Izzivi ma<strong>na</strong>gementa: zbornik posvetovanja,uredil Goran Vukovič, 752–758. Kranj: Moder<strong>na</strong> organizacija.Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuddob). Uradni list RepublikeSlovenije, št. 25/2008.
2Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcevpri dobičku in ekonomskademokracijaMato GostišaUvodUdeležba delavcev pri dobičku kot oblika t. i. fi<strong>na</strong>nčne participacijezaposlenih je zlasti v razvitejših zahodnoevropskih gospodarstvih žedodobra uveljavlje<strong>na</strong>, njeni pozitivni ekonomski učinki pa so empiričnodokazani z mnogimi z<strong>na</strong>nstvenimi raziskavami. Njeno širše uveljavljanjev praksi posebej podpirajo tudi števil<strong>na</strong> priporočila različnihinštitucij eu, temelječa <strong>na</strong> omenjenih raziskavah. Zato danes ne vteoriji ne v praksi pravzaprav ni več vprašanje udeležba delavcev pridobičku – da ali ne, temveč bolj ali manj le še vprašanje ali <strong>na</strong>j bo taprostovolj<strong>na</strong> ali zakonsko obvez<strong>na</strong>. Prav to vprašanje je tudi predmettega prispevka, v katerem bom skušal <strong>na</strong>nizati nekaj glavnih strokovnihargumentov v prid uvedbi zakonsko obvezne udeležbe, ki jo sicerosebno vsestransko podpiram.V Sloveniji je omenjeno vprašanje postalo aktualno zlasti v okvirurazprav o Predlogu prenovljenega zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pri dobičku(zuddob-1) (Vlada Republike Slovenije 2010), ki je predvidevaluvedbo delno obvezne udeležbe, in sicer v okviru določbe 2. odstavka3. čle<strong>na</strong>, ki <strong>na</strong>j bi se glasila: »(2) Če skupšči<strong>na</strong> družbe sprejme sklepodelitvivečkot25 %bilančnega dobička, se mora del dobička, <strong>na</strong>menjenegaza razdelitev, obvezno <strong>na</strong>meniti delavcem. Del bilančnegadobička, ki se v tem primeru deli delavcem, ne sme biti manjši od25 % celotnega bilančnega dobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev, razen,če ta znesek preseže kriterije iz drugega odstavka prejšnjega čle<strong>na</strong>. Vtem primeru se znesek bilančnega dobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitevdelavcem, lahko zmanjša <strong>na</strong>jveč za toliko, da ne presega kriterijev
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijaiz drugega odstavka prejšnjega čle<strong>na</strong>.« Predlagani zuddob-1 kasneje(ob ponovnem glasovanju v Državnem zboru <strong>na</strong> podlagi veta Državnegasveta) sicer ni bil sprejet, tako da še <strong>na</strong>prej ostaja v veljavi Zakono udeležbi delavcev pri dobičku iz leta 2008, ki v celoti temelji <strong>na</strong> <strong>na</strong>čeluprostovoljnosti udeležbe. Kljub temu pa v strokovnih krogih idejaobvezne udeležbe ostaja živa in bo skoraj zanesljivo predmet temeljitejšegaproučevanja tudi v prihodnje.26Opredelitev pojma ekonomska demokracijaUvodoma bi želel poudariti, da je udeležbo delavcev pri dobičkunujno obrav<strong>na</strong>vati v širšem kontekstu pojma »ekonomska demokracija«,s katerim običajno oz<strong>na</strong>čujemo predvsem tri temeljne oblike sodobnet. i. organizacijske participacije zaposlenih, in sicer (poleg udeležbepri dobičku) sta to še:• sodelovanje delavcev pri upravljanju in• širše notranje lastništvo zaposlenih oz. t. i. delavsko delničarstvo.Vse te tri oblike delavske participacije imajo <strong>na</strong>mreč nekatere skupnez<strong>na</strong>čilnosti, <strong>na</strong> podlagi katerih jih lahko med seboj povežemo vzgoraj omenjeni pojem ekonomska demokracija. Za okvirno pojasnitevvsebine tega pojma, kakor bo uporabljen v tem prispevku, 1 pa <strong>na</strong>jzaenkrat le povzamem nekaj osnovnih tez, ki bodo v <strong>na</strong>daljevanju <strong>na</strong>tančnejepojasnjene in utemeljene še v tistem delu razprave, ki se sicer<strong>na</strong><strong>na</strong>ša <strong>na</strong> ožjo problematiko (obvezne) udeležbe delavcev pri dobičku.1. Dejstvo je, da smo v sodobni družbenoekonomski realnosti pričaizredno hitro <strong>na</strong>raščajočemu pomenu t. i. človeškega kapitala(z<strong>na</strong>nje, ustvarjalnost, delov<strong>na</strong> motivacija in organizacijska pripadnostzaposlenih) in intelektualnega kapitala <strong>na</strong>sploh za doseganjevečje poslovne uspešnosti podjetij, vse večji del tržnevrednosti podjetij – po Edvinssonu (glej Roos idr. 2000, 21)jotvoritafi<strong>na</strong>nčni in intelektualni kapital – pa danes predstavlja njihovintelektualni (človeški in strukturni) kapital. Teze, da zaposleniv sodobnih pogojih gospodarjenja »niso več lemezd<strong>na</strong>delov<strong>na</strong>sila, ampak glavno bogastvo, <strong>na</strong>jvečja konkurenč<strong>na</strong> prednost in<strong>na</strong>jpomembnejše premoženje podjetij«, torej že zdav<strong>na</strong>j niso večzgolj prazne fraze.2. Paradoksalno pa je, da je kljub tem očitnim premikom težiščapome<strong>na</strong> za ustvarjanje nove vrednosti s fi<strong>na</strong>nčnega <strong>na</strong> človeški1. Podrobneje o vsebini in različnih z<strong>na</strong>nih definicijah pojma ekonomska demokracijav Kanjuo Mrčela (1999, 128–135)invGostiša(2009, 3).
Mato Gostišaoziroma <strong>na</strong>sploh <strong>na</strong> intelektualni kapital podjetij, danes tako sistemlastništva podjetij kot tudi sistem korporacijskega upravljanjain delitve novoustvarjene vrednosti še vedno utemeljen izključno<strong>na</strong> lastnini <strong>na</strong>d fi<strong>na</strong>nčnim kapitalom. Najpomembnejšikapital oziroma njegovi nosilci torej nima(jo) popolnoma nikakršne,niti ekonomske niti odločevalske moči v zdajšnjem družbenoekonomskemsistemu, ta pa zato nima več praktično nobenepodlage v zdajšnji družbenoekonomski realnosti, ampak pomeničisti družbenorazvojni a<strong>na</strong>hronizem, ki je začel iz razlogov, pojasnjenihv <strong>na</strong>daljevanju, že zelo resno zavirati tudi hitrejši ekonomskirazvoj.3. Resjesicer,daveljavniračunovodski sistemi tega »neotipljivega«kapitala podjetij za zdaj še niso sposobni ustrezno (iz)meriti infi<strong>na</strong>nčno (o)vrednotiti, kajti t. i. računovodstvo človeških virov ješele v povojih. Toda osnov<strong>na</strong> logika kapitalizma je jas<strong>na</strong>: če človeškemukapitalu podjetij ne glede <strong>na</strong> njegovo »fi<strong>na</strong>nčno neotipljivost«nesporno priz<strong>na</strong>vamo status kapitala, potem je trebanjegovim nosilcem, to je zaposlenim, po logiki stvari priz<strong>na</strong>titudi ustrezne korporacijske pravice (soupravljanje, udeležba pridobičku). Pa ne samo zaradi <strong>na</strong>čela družbene pravičnosti, temvečpredvsem tudi zaradi učinkovitejšega sproščanja tega ogromnega,a zaenkrat zelo slabo izkoriščenega kapitala za doseganjevečje poslovne uspešnosti podjetij. Visoko razvita delavskaparticipacija (upravljalska in fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong>) <strong>na</strong>mreč empirično dokazanopozitivno vpliva <strong>na</strong> delovno motivacijo in organizacijskopripadnost zaposlenih in s tem <strong>na</strong> večjo poslovno uspešnost.4. Postopno izgrajevanje in nenehno izpopolnjevanje ekonomskedemokracije se torej v praksi lahko uresničuje predvsem prekohkratnega in vzporednega razvoja treh uvodoma omenjenih temeljnihoblik organizacijske in ekonomske participacije zaposlenihv vlogi nosilcev človeškega kapitala (slika 2.1), pri čemer seglede <strong>na</strong> zgoraj povedano seveda zdi logično, da je mogoče razvojnogledano razpravljati le o obvezni (ne zgolj nekakšni prostovoljniudeležbi delavcev pri dobičku) in o resnem (ne zgolj <strong>na</strong>videznemin margi<strong>na</strong>lnem, kakršno poz<strong>na</strong>mo zdaj <strong>na</strong> podlagi veljavnegazsdu) sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki obsegatudi <strong>na</strong>jpomembnejše poslovne odločitve.5. Zdi se torej, da edino resno alter<strong>na</strong>tivo <strong>na</strong>daljnjega razvoja družbenoekonomskegasistema v smeri evolutivnega izgrajevanjaekonomsko učinkovitejše ter hkrati socialno pravičnejše in ko-27
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija28hezivnejše družbe, predvsem pa družbe z bistveno višjo (vsestransko,ne samo materialno) kakovostjo življenja državljankin državljanov, v danem trenutku pravzaprav predstavlja pospešenrazvoj t. i. ekonomske demokracije, ki v bistvu pomeni spreminjanje<strong>na</strong>rave klasičnega kapitalizma, temelječega <strong>na</strong> malikovanjuzgolj fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, v smeri »kapitalizma s (tudičloveškim kapitalom«. Ekonomska demokracija, ki je tudi sicerlogič<strong>na</strong> in nuj<strong>na</strong> razvoj<strong>na</strong> vzporednica politični demokraciji torejv bistvu pomeni sistemsko preseganje klasičnega mezdnegaodnosa med kapitalom in delom, za katerega je z<strong>na</strong>čil<strong>na</strong> vsestranska(ekonomska in direktiv<strong>na</strong>) oblast prvega <strong>na</strong>d drugim.Šele delavec, ki skupaj z lastniki fi<strong>na</strong>nčnega kapitala ustreznoparticipira pri upravljanju, pri dobičku in (preko sistema delavskegadelničarstva) v čim večjimeritudivlastništvupodjetja,ni več mezdni delavec, plača kot »trž<strong>na</strong> ce<strong>na</strong> delovne sile« pa nenjegov edini vir prihodkov, zlasti pa ne osnovni motivator. Njegovodelovno in (so)upravljalsko prizadevanje zato tudi ni večusmerjeno izključno le v lastno delo oz. delovno mesto in pripadajočoplačo, ampak v poslovno uspešnost podjetja kot celote,kar pomeni, da začne razmišljati in delovati (tudi) kot lastnik.Šele tak delavec se torej lahko iz »prodajalca delovne sile«spremeni v dejansko e<strong>na</strong>kopraven subjekt družbenoekonomskihrazmerij. 26. Pospešitev razvoja ekonomske demokracije kot realne alter<strong>na</strong>tiveobstoječemu mezdnemu kapitalizmu je torej <strong>na</strong> da<strong>na</strong>šnji stopnjidružbenega razvoja ne samo eno osrednjih civilizacijskih, temvečtudi vse bolj pomembno ekonomsko vprašanje. Njeno resnejšeuveljavljanje v praksi pa bo brez dvoma začelo postopoma samodejnospreminjati tudi medčloveške odnose v sferi produkcije terdružbe<strong>na</strong> razmerja v sferi delitve novoustvarjene vrednosti, karbo ustvarilo tudi večjo notranjo povezanost družbe oziroma prineslovečjo družbeno kohezivnost <strong>na</strong>sploh.Teoretič<strong>na</strong> utemeljitev obvezne udeležbe skozi polemikos protiargumentiV <strong>novi</strong> družbenoekonomski realnosti <strong>na</strong> prehodu v ero z<strong>na</strong>nja je torejudeležba delavcev pri dobičku že zdav<strong>na</strong>j postala <strong>na</strong>rav<strong>na</strong> pravica2. Od tod pravzaprav tudi izraz »ekonomska demokracija«, ki odraža v temeljuspremenje<strong>na</strong> razmerja med nosilci dela in kapitala v družbenoekonomskih razmerjihv primerjavi s klasičnim mezdnim kapitalizmom.
Mato GostišaEkonomska demokracijaSodelovanje priupravljanjuObvez<strong>na</strong> udeležbapri rezultatihŠirše notranjelastništvoRazvoj temeljnih oblik organizacijske udeležbe zaposlenihMezdni kapitalizemSlika 2.1Razvoj ekonomske demokracije29zaposlenih <strong>na</strong> temelju »človeškega kapitala«, 3 ki bi jo bilo zato nujnočim prej tudi pravno priz<strong>na</strong>ti oziroma uzakoniti. Ekonomsko gledanopa v bistvu lahko le povečuje »<strong>na</strong>ložbeni interes« lastnikov, ne obratno.Totezobomoteoretičnomorda <strong>na</strong>jlaže celoviteje utemeljili skozipolemiko z nekaterimi trditvami iz obrazložitve k uvodoma omenjenemuvetu Državnega sveta (v <strong>na</strong>daljevanju: ds)<strong>na</strong>Zakonoudeležbidelavcev pri dobičku (zuddob-1), ki v bistvu povzemajo vse v dosedanjihstrokovnih in političnih razpravah izražene teoretične protiargumentein praktične pomisleke zoper morebitno uvedbo zakonskoobveznedelavskeudeležbevSloveniji.Obvez<strong>na</strong> udeležba je pravzaprav le oblika »dodatnega davka«s hudimi negativnimi gospodarskimi posledicami!Trditev, da bi (obvez<strong>na</strong>) udeležba delavcev pri dobičku v celoti pomenilaza podjetja in lastnike zgolj neke vrste »dodaten davek« oz. manjšidobiček že pred obdavčitvijo, ki bi bojda zanesljivo odg<strong>na</strong>l tuje investitorje,povzročil beg kapitala, kreativno računovodstvo, prelivanjedobičkov v tujino skozi transferne cene itd., pomeni hudo poenostavljanjeproblema, ki seveda zato nujno privede tudi do povsem <strong>na</strong>pačnegain zelo zavajajočega zaključka.Kaj pa fi<strong>na</strong>nčne »koristi« udeležbe? Če <strong>na</strong>mreč želimo resno in strokovnokorektno presojati konkretne fi<strong>na</strong>nčne učinketeudeležbe(bo-3.Ključnega pome<strong>na</strong> za razumevanje te trditve je predvsem temeljitejše poz<strong>na</strong>vanjesodobne teorije t. i. intelektualnega kapitala podjetij in znotraj tega človeškegakapitala kot kapitala v pravem pomenu besede, ki je – e<strong>na</strong>ko kot fi<strong>na</strong>nčni kapital –predmet lastninske pravice, čemur bo zato v tem prispevku <strong>na</strong>menje<strong>na</strong> še poseb<strong>na</strong>pozornost.
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija30disi prostovoljne bodisi obvezne), je treba kot »protiutež« omenjenemu»davku« <strong>na</strong> drugo stran tehtnice nujno postaviti <strong>na</strong>jmanj tri pomembnefi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> »pluse«, in sicer:• Prvo sodavčne olajšave, ki jih ponuja predlog zuddob-1 in ki sevedaše zdaleč niso »zanemarljive«. Kot vemo se celoten znesekizplačane udeležbe šteje kot davčno priz<strong>na</strong>n odhodek, kar za delodajalcapomeni pomembno znižanje zneska davka, ki bi ga sicermoral iz <strong>na</strong>slova ugotovljenega dobička odvesti državi, česarsevedapriresnihkalkulacijahnimogoče enostavno spregledati.Poleg tega se od izplačanih zneskov ne plačajo prispevki za socialnovarnost, kar za delodajalce v bistvu pomeni »<strong>na</strong>jcenejšo«obliko možnega dodatnega materialnega motiviranja delavcev,karješeposebejpomembnozvidikaučinkovitega motiviranjada<strong>na</strong>šnjih t. i. delavcev z z<strong>na</strong>njem in kar je v sodobnih pogojih gospodarjenjaza podjetja v bistvu postalo že <strong>na</strong>ravnost eksistenčnegapome<strong>na</strong>.• Drugo – še bistveno bolj pomembno – pa so nesporne fi<strong>na</strong>nčnekoristi, ki jih delodajalcem ta udeležba posledično prinese v oblikipovečanja dobičkov zaradi bistveno višje delovne motivacije inorganizacijske pripadnosti zaposlenih, posledično pa večje produktivnostidela in številnih drugih z<strong>na</strong>nih ugodnih poslovnihučinkov (znižanje fluktuacije, izboljšanje medčloveških odnosov,zmanjševanje notranjih konfliktov itd.) 4 in ki so v svetu že zdav<strong>na</strong>jtudi empirično dokazani. Prav ti učinki <strong>na</strong>j bi bili sicer temeljniekonomski smisel in <strong>na</strong>men uvajanja udeležbe delavcevpri dobičku, a <strong>na</strong>enkrat so se v teh razpravah preprosto kar izgubili,tovrst<strong>na</strong> udeležba pa se skuša prikazati zgolj kot čisto <strong>na</strong>vadendodaten »davek«, torej kot nek povsem neproduktiven izdatek.• Kot tretje velja opozoriti, da imajo v glavnem vse države z uveljavljeno(prostovoljno ali obvezno) udeležbo delavcev pri dobičkuvsistemvgrajen tudi institut odloga izplačil udeležbe. Ta je običajnotrileten, v tem času pa s sredstvi, »rezerviranimi« v ta <strong>na</strong>men,upravlja delodajalec, kar mu brez dvoma prav tako lahkoprinese pomembne pozitivne fi<strong>na</strong>nčne učinke pri poslovanju. Nijasno zakaj je zuddob-1 predvidel ukinitev sistema odloženih izplačil,ki je uveljavljen po sedanjem zuddob, kajti glede tega bibili v Sloveniji verjetno res svetovni »unikum«. Tega bo zato v vsakemprimeru treba ohraniti tudi v bodočem zakonu, in sicer ne4. VečotemmeddrugimvKanjuoMrčela (2004, 3) invpriporočilih Sveta eu92/443/ecc, strokov<strong>na</strong> literatura s tega področja pa je tudi sicer zelo obsež<strong>na</strong>.
Mato Gostišaglede <strong>na</strong> to, ali bo temeljil <strong>na</strong> <strong>na</strong>čelu prostovoljnosti ali <strong>na</strong> <strong>na</strong>čeluobveznosti udeležbe.Ne zmanjševanje, ampak dodatno povečevanje »<strong>na</strong>ložbenega interesa«lastnikov. Formulazamorebitenustrezno celovit »izračun« končnihekonomskih učinkov udeležbe delavcev pri dobičku (udd) – bodisiprostovoljne bodisi obvezne, kajti učinkisožepologikistvarivobehprimerih e<strong>na</strong>ki – bi se torej v bistvu morala glasiti:Ekonomski učinek udd =(povečan dobiček + davčne olajšave+ odlog izplačila) – izplačan znesek udeležbeVsaj sodečpovečkot40-letnih francoskih izkušnjah, se izračun potej formuli vsekakor izide v dodaten donos (ne v nek neproduktivni izdatek)za lastnike kapitala, ki zato v bistvu lahko le še povečuje, nezmanjšuje »<strong>na</strong>ložbeni interes« lastnikov. In lastniki si bodo tak izračunzagotovo <strong>na</strong>redili (podobno kot so si ga francoski, ki ne bežijo nikamor),preden bodo zaradi tovrstne obvezne delavske udeležbe pri dobičkumorda res začeli s svojim kapitalom <strong>na</strong> vrat <strong>na</strong> nos in brezglavobežati (mimo in) iz Slovenije. Pri tem imamo seveda v mislih »dolgoročne«lastnike, ki imajo <strong>na</strong>men v Sloveniji investirati v podjetja in jihupravljati po sodobnih <strong>na</strong>čelih družbene odgovornosti, kajti drugih vSloveniji pravzaprav ne potrebujemo. Kako je mogoče po tej formuliizraču<strong>na</strong>ti, da je udeležba delavcev pri dobičku za lastnike samo »dodatnidavek«, pa verjetno vedo samo tisti, ki zdaj zagovarjajo to nesmiselnotezo.Če se izračun ne bi izšel tako, bi bila seveda kakrš<strong>na</strong> koli – bodisiprostovolj<strong>na</strong> bodisi obvez<strong>na</strong> – udeležba delavcev pri dobičku brez slehernegaekonomskega smisla in je tudi ne bi imelo prav nobenegasmisla davčno podpirati in stimulirati. S tega vidika je kajpak trditev,da bi bila pa prostovolj<strong>na</strong> udeležba – za razliko od obvezne – za lastnikekljub temu »izdatku«, ki jim menda nič neprinese,poslovnorentabil<strong>na</strong> in bi se je zagotovo posluževali v večjem obsegu, čisti logičninesmisel. Mar prostovoljno <strong>na</strong>j bi bili pa ta »davek« menda vendarlepripravljeni »plačati«? Se pravi – če je udeležba prostovolj<strong>na</strong>, greza priporočljiv »vložek« v uspešnejše poslovanje, če je obvez<strong>na</strong>, pa obsicer e<strong>na</strong>kih poslovnih učinkih <strong>na</strong>enkrat postane zgolj <strong>na</strong>vaden »davek«,škodljiv za zaposlene, podjetja in gospodarstvo. Kje je tu logika?Stvar v tem pogledu zagotovo ni ravno <strong>na</strong>jbolj strokovno res<strong>na</strong>.Če bi torej kdo hotel s tem argumentom zares prepričljivo agitiratiproti obvezni udeležbi delavcev pri dobičku, tega kajpak ne bi smel početikar »<strong>na</strong> pamet«, ampak bi moral izdelati neko resno, temeljito (incelovito) ter ustrezno strokovno podprto fi<strong>na</strong>nčno a<strong>na</strong>lizo fi<strong>na</strong>nčnihplusov in minusov v zgoraj <strong>na</strong>vedenem smislu.31
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija32In morda, mimogrede, še tole: kake hudo povečane uporabe t. i. kreativnegaračunovodstva kot ene izmed <strong>na</strong>povedovanih negativnih posledicuvedbe obvezne udeležbe, pa se zagotovo ne gre bati <strong>na</strong>jmanj izdveh razlogov, in sicer,• ker to vsi delodajalci, ki imajo to možnost in interes, v glavnempočno že zdaj (e<strong>na</strong>ko pa velja tudi za prelivanje dobičkov skozitransferne cene), in• ker bi se takšnega »skrivanja dobičkov« <strong>na</strong> daljši rok zagotovo razmeromahitro <strong>na</strong>veličali tudi lastniki, ki bi tako ostajali brez dividend,posledice tega za podjetja in njihov menedžment pa so boljali manj jasne.Oprelivanjudobičkov v tujino preko »transfernih cen«, ki se, kjer jele mogoče, v <strong>na</strong>jvečji možni meri dogajajo že zdaj in se bodo – pa nezaradi morebitne obvezne delavske udeležbe pri dobičku – dogajali še<strong>na</strong>prej, pa seveda nima niti smisla izgubljati besed.Če rezimiramo: udeležba delavcev pri dobičku (obvez<strong>na</strong> ali prostovolj<strong>na</strong>)je z vidika delodajalcev in lastnikov v bistvu »investicija v motivacijoin učinkovitejšoizrabot.i.človeškega kapitala podjetij« z<strong>na</strong>menompovečevanja poslovne uspešnosti in s tem tudi dobičkov, nezgolj nek neproduktivni izdatek in (v primeru morebitne obvezne delitve)nekakšno nedopustno prisilno državno prerazdeljevanje ustvarjenihdobičkov. S tem »izdatkom« lastnikov <strong>na</strong>mrečvkončni poslediciekonomsko pridobijo oboji. Pri celi stvari torej nikakor ne gre za to,da bi se nekaj prisilno jemalo lastnikom zato, da bi se pač dalooz.»podarilo« delavcem 5 po <strong>na</strong>čelu »dobim – zgubiš«, ampak gre za ekonomskoigro po <strong>na</strong>čelu »dobim – dobiš«. In to dokazano, kajti v <strong>na</strong>sprotnemkajpak v svetu ne bi bilo nikjer uveljavljene ne obvezne neprostovoljne tovrstne delavske udeležbe.Čemu <strong>na</strong>j bi morebit<strong>na</strong> obvez<strong>na</strong> udeležba – če je vsaj približno »sorazmer<strong>na</strong>«– potemtakem samodejno zmanjševala t. i. <strong>na</strong>ložbeni intereslastnikov in povzročala beg kapitala in podobne negativne gospodarskeposledice, ni jasno. Vsekakor pa bi v da<strong>na</strong>šnjih pogojih gospodarjenjain hitro <strong>na</strong>raščajočega pome<strong>na</strong> t. i. človeškega kapitala zaustvarjanje nove vrednosti v produkcijskih procesih <strong>na</strong> drugi straniutegnilo imeti bistveno bolj dramatične gospodarske posledice, če bi vpretirani skrbi za interese fi<strong>na</strong>nčnega kapitala zanemarili nujnost mo-5.Šušteršič(2010) denimo, stvar razume takole: »Kadar moramo po črki zako<strong>na</strong> delsvojega dohodka <strong>na</strong>kazati v proračun, temu pravimo obvez<strong>na</strong> dajatev ali po domačedavek. Prav nič drugače ni, če moramo de<strong>na</strong>r prisilno <strong>na</strong>kazati komu drugemu. Obvez<strong>na</strong>delitev dobička z vidika podjetja ni čisto nič drugega kot povišanje davka <strong>na</strong>dohodek pravnih oseb.«
Mato Gostišativiranja in učinkovitejše izrabe razpoložljivih človeških produktivnihpotencialov, ki je zdaj močno podoptimal<strong>na</strong>, čeprav so danes pravzapravsamo v tem še ogromne in praktično neizčrp(a)ne rezerve zaresnično uspešen in bistveno hitrejši gospodarski razvoj.Prav zaradi že omenjenih dokazano pozitivnih ekonomskih učinkov,ki so sicer <strong>na</strong>rav<strong>na</strong>ni dolgoročno in se pokažejo šele po določenemobdobju, je morebitno obvezno udeležbo še toliko bolj smiselnozačeti uvajati ravno zdaj, v obdobju hude gospodarske krize (ko dobičkovtako rekoč ni), ker bi kot taka v bistvu lahko pomenila enega<strong>na</strong>jbolj učinkovitih ekonomskih ukrepov v okviru t. i. izhodne strategije.Trditev, češ – kaj bomo delili, če ni kaj deliti, raje se ukvarjajmos tem, kako bomo kaj ustvarili torej pravzaprav kaže le <strong>na</strong> popolnonerazumevanje ekonomskega bistva udeležbe delavcev pri dobičku.Ravno za to <strong>na</strong>mreč gre–sepravi,kakospomočjo drugačne delitveveč ustvariti, da bodo oboji (lastniki kapitala in zaposleni) lahko v prihodnjedobili več, kot dobivajo zdaj.Že čista ekonomska logika, se pravi povsem praktični razlogi, torejbrez dvoma govorijo v prid obvezni udeležbi delavcev pri dobičku. Šebistveno bolj pa je ta danes tudi teoretično utemelje<strong>na</strong> z novo družbenoekonomskorealnostjo, v kateri izjemno hitro <strong>na</strong>rašča objektivnipomen t. i. človeškega kapitala za ustvarjanje nove vrednosti v sodobnihprodukcijskih procesih, o čemer bo večgovorav<strong>na</strong>daljevanju.33Gre za protiustaven poseg v pravico do zasebne lastnine!Je francoska ustava v tem delu kaj drugač<strong>na</strong> od <strong>na</strong>še? Za <strong>na</strong>jbolj groboin ne strogo strokovno, čeprav pa kljub temu vsega razmisleka vrednoutemeljitev zelo resnega dvoma v trditev o protiustavnosti morebitnezakonsko obvezne delitve dela dobička delavcem, ker <strong>na</strong> <strong>na</strong>j bi le-tapomenila nedopusten poseg v pravico do zasebne lastnine in uživanjanjenih sadov, bi <strong>na</strong> ravni običajne človeške logike verjetno povsem zadostovalože <strong>na</strong>slednje vprašanje: v čem <strong>na</strong>j bi bila, denimo, francoskaustava (s precej daljšo strogo kapitalistično tradicijo od <strong>na</strong>še) glede varstvalastninske pravice tako zelo drugač<strong>na</strong> od <strong>na</strong>še, da bi tam lahko ževečkot40 let ustavno povsem »nemoteno« in predvsem tudi gospodarskouspešno uresničevali tovrstno obvezno udeležbo, pri <strong>na</strong>s pa bojdane? 6Tudi strokov<strong>na</strong> a<strong>na</strong>liza pokaže <strong>na</strong> vsestransko zgrešenost sporne trditve.Atudiče skušamo posamezne vidike te sporne trditve podrobnejestrokovno a<strong>na</strong>lizirati skozi ekonomsko, organizacijsko in ustav-6.Več o francoski ureditvi udeležbe delavcev pri dobičku v Eror (2009, 4).
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija34nopravno teorijo, je žal treba ugotoviti, da je že v temelju in v celotizgreše<strong>na</strong> <strong>na</strong>jmanj iz petih bistvenih razlogov:• prvič, ker v <strong>na</strong>sprotju s sodobno ekonomsko teorijo t. i. človeškemukapitalu podjetij, katerega obstoj in prispevek k ustvarjanjunove vrednosti oz. dobičkov danes sicer ne v teoriji ne v praksisploh ni več sporen, enostavno ne priz<strong>na</strong>va statusa kapitala vpravem pomenu besede (e<strong>na</strong>ko kot fi<strong>na</strong>nčnemu), zaposlenim pane lastninske pravice <strong>na</strong>d tem kapitalom;• drugič, ker zanika notorično dejstvo, da je dobiček podjetij »skupni«rezultat učinkovanja fi<strong>na</strong>nčnega in človeškega kapitala, kiimata pač različne lastnike, med katere ga je zato logično trebatudi ustrezno deliti;• tretjič, ker t. i. »riziku investiranja«, ki je sicer res <strong>na</strong> strani lastnikovfi<strong>na</strong>nčnega kapitala, ne <strong>na</strong> strani zaposlenih, pravnoteoretičnopovsem neutemeljeno pripisuje močno pretiran pomenv zvezi z njihovo domnevno »samoumevno« pravico, da siiz tega <strong>na</strong>slova lahko trajno prisvajajo celotno novoustvarjenovrednost oz. dobiček;• četrtič, ker – s trditvijo, da so delavci za svoj »vložek« v podjetjeustrezno <strong>na</strong>grajeni že s plačo, ki pa je že po definiciji samo »trž<strong>na</strong>ce<strong>na</strong> delovne sile« in »poslovni strošek« – v bistvu enostavno negiraFiladelfijsko deklaracijo, 7 sprejeto v okviru Med<strong>na</strong>rodne organizacijedela (mod), ki med drugim jasno določa, da delo nitržno blago, in• petič, ker 67.člen v povezavi s 33. in15. členom Ustave RepublikeSlovenije nedvomno dopušča zakonodajalcu tovrstne omejitvelastninske pravice zaradi zagotavljanja javnega interesa v okviruuresničevanja njene (tudi) socialne funkcije. 8O vseh teh <strong>na</strong>vedbah pa podrobneje v <strong>na</strong>daljevanju.Brez razumevanja pojma »človeški kapital« res<strong>na</strong> razprava ni mogoča.Spor<strong>na</strong> trditev o obvezni udeležbi delavcev pri dobičku kot nedopustnemprotiustavnem posegu v lastninsko pravico v celoti sloni <strong>na</strong>povsem neutemeljeni in že v os<strong>novi</strong> zgrešeni predpostavki, da je predmetlastninske pravice, ki vključuje tudi pravico do uživanja njenihsadov, lahko samo nekaj, kar je tako ali drugače materializirano oz. fi<strong>na</strong>nčno(o)vrednoteno v zdaj uporabljanih poslovnih bilancah –vda-7. ilo Declaration of Philadelphia, http://www.ilocarib.org.tt/projects/cariblex/conventions_23.shtml8. Podrobneje o tem v mnenju Zakonodajnopravne službe Državnega zbora, št.300-01/10-48 zdne7.6.2010,kvetuds <strong>na</strong> zuddob-1.
Mato Gostišanem primeru torej samo fi<strong>na</strong>nčni, ne pa tudi t. i. intelektualni kapitalpodjetij, katerega glav<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong> je človeški kapital, ki je seveda nespornov lasti zaposlenih.Danes ne v teoriji ne v praksi ni več sporno, da je trž<strong>na</strong> vrednostpodjetij – če zaradi preglednosti uporabimo v bistvu <strong>na</strong>jenostavnejšood v teoriji z<strong>na</strong>nih tovrstnih »formul« (Roos idr. 2000, 21) –vos<strong>novi</strong>sestavlje<strong>na</strong> takole:trž<strong>na</strong> vrednost podjetja = fi<strong>na</strong>nčni kapital + intelektualni kapital,pri čemer prvi vključuje material<strong>na</strong> in de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> sredstva podjetja, drugegapa tvorita:1. v pretežnem delu »človeški kapital«, tj. predvsem obstoječe z<strong>na</strong>nje,ustvarjalnost, sposobnosti in veščine, delov<strong>na</strong> motivacija inorganizacijska pripadnost zaposlenih podjetju, 9 in2. »strukturni kapital«, ki v bistvu predstavlja vse tiste stvaritve človeškegakapitala, ki so že prešle v »last podjetja«, kot npr. izgrajensistem odnosov s kupci in dobavitelji, informacijski sistemi, specifič<strong>na</strong>organizacijska kultura, realizirane inovacije in tako <strong>na</strong>prej.Obstoječi računovodski sistemi danes od vsega <strong>na</strong>vedenega intelektualnegakapitala v bilancah registrirajo kot fi<strong>na</strong>nčno vrednost vbistvu le nekatere elemente strukturnega kapitala, kot <strong>na</strong> primer patente,blagovne z<strong>na</strong>mke ipd. V <strong>na</strong>daljevanju pa se bomo osredotočilipredvsem <strong>na</strong> človeški kapital kot temelj pravice do udeležbe delavcevpri dobičku.Čeprav gre pri človeškem kapitalu kot sestavini intelektualnega kapitalapodjetij z vidika veljavnih – v tem pogledu zagotovo že močnozastarelih – računovodskih sistemov, ki ga za zdaj v poslovnih bilancahpodjetij ne vključujejo (čeprav bi bilo to tako teoretično utemeljenokot tudi praktično vsekakor že zdav<strong>na</strong>j možno in izvedljivo), zaneke vrste »neotipljiv« kapital, 10 to seveda ne pomeni, da ga tudi dejanskosploh ni, ampak je v končni posledici prav tako materializiran vtržni vrednosti podjetja. Glede <strong>na</strong> to, da človeški kapital (v povezavi sevedas fi<strong>na</strong>nčnim)nespornoustvarjanovooz.dodanovrednost–karje359. V zvezi z <strong>na</strong>daljnjo razpravo o pomenu človeškega kapitala v t. i. eri z<strong>na</strong>nja je zelopomembno predvsem razumevanje <strong>na</strong>slednje Malačičeve misli (2004, 3) ovsebinipojma z<strong>na</strong>nje v povezavi tudi z vprašanjem motivacije in organizacijske pripadnostizaposlenih: »Kar smo povedali, tudi pojasnjuje dejstvo, da se je z<strong>na</strong>nje pojmovalo kottehnološko z<strong>na</strong>nje. Z nekoliko širšega vidika bi lahko rekli, da je bilo <strong>na</strong>jpomembnejšepredvsem tisto, kar izraža angleški izraz ›know how‹, šele veliko pozneje pa so ekonomistizačeli spoz<strong>na</strong>vati, da je prav tako pomembno tudi ›know who‹, ›know what‹ in›know why‹ (Lazaric in Lorentz 2003, xvii).«10. »Intelektualni kapital je nekaj, česar se ne moreš dotakniti, a te vseeno <strong>na</strong>redibogatega« (Edvinsson, po Bregantič 2009, 5).
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijaTrž<strong>na</strong> vrednostorganzacijeFi<strong>na</strong>nčnikapitalIntelektualnikapitalČloveškikapitalStrukturnikapital36OdjemalskikapitalOrganizacijskikapitalInovacijskikapitalProcesnikapitalIntelektual<strong>na</strong>lastni<strong>na</strong>NeotipljivasredstvaSlika 2.2Intelektualni kapital organizacije (povzeto po Skandia,v Roos idr. 2000, 21)za razliko od »produkcijskih sredstev« ne <strong>na</strong>zadnje tudi bistvo pojma»kapital« – ga tudi novejša ekonomska teorija (vsaj od zgodnjih 90-ihlet <strong>na</strong>prej 11 ) bolj ali manj enotno in povsem utemeljeno obrav<strong>na</strong>va ne-11. Čeprav so teorijo intelektualnega kapitala v ekonomiji že prej začeli razvijati številniavtorji, kot so Paul Romer, Hiroyuki Itami, Rubin Penrosa, Richard Nelson indrugi, je bil ključen korak v tej smeri v novejšem času <strong>na</strong>rejen <strong>na</strong> Švedskem. Začetnikt.i.švedskešolejebilKarl-ErikSveibyssvojoleta1989 objavljeno knjigo The Invisiblebalance Sheet, ki je s svojimi deli <strong>na</strong>vdahnil mnoge ekonomiste, med katerimi jedanes eden <strong>na</strong>jbolj z<strong>na</strong>nih Leif Edvinsson, ki je leta 1991 postal prvi direktor za intelektualnikapital <strong>na</strong> svetu, in sicer v švedski zavarovalnici Skandia, kjer je leta 1995 zasnovalposeben model merjenja, spremljanja in upravljanja intelektualnega kapitalav podjetju, imenovan Skandia Navigator. Temu modelu danes v takšnih ali drugačnihrazličicah sledijo že tudi števil<strong>na</strong> druga velika podjetja v svetu. Intenzivnejše teoretičnoproučevanje človeškega kapitala znotraj koncepcije intelektualnega kapitala pase začne predvsem s člankom Scotta R. Sweetlanda »Human Capital Theory: Foundationsof a Field of Inquiry« iz leta 1996,čeprav je teorijo človeškega kapitala v bistvu
Mato Gostišasporno kot kapital v pravem pomenu besede, 12 ne večkot»delovnosilo«in »poslovni strošek«.Nova družbenoekonomska realnost – izjemno hitro <strong>na</strong>raščajočpomenčloveškega kapitala. In pomen tega kapitala za ustvarjanje nove vrednostiv produkcijskih procesih (v primerjavi s fi<strong>na</strong>nčnim) danes, v<strong>novi</strong> objektivni družbenoekonomski realnosti – torej v eri z<strong>na</strong>nja, 13 izjemnohitro <strong>na</strong>rašča, tako da predstavlja tudi vse večji in – posebej vnekaterih propulzivnih panogah 14 – že tudi pretežni del tržne vrednostipodjetij. 15 Najsamozailustracijopripomnimo,danekrožineutezasnovalže Gary Becker s svojo knjigo Human Capital iz leta 1964. Nadaljnja intenziv<strong>na</strong>z<strong>na</strong>nstve<strong>na</strong> raziskovanja in proučevanja te problematike so privedla do tega,da danes obstajajo že številne metode konkretnega merjenja človeškega in intelektualnegakapitala <strong>na</strong>sploh, ter da je danes bolj ali manj enotno sprejet (in z manjšimirazlikami) tudi definiran pojem in sestavine intelektualnega podjetij, kakor tudi, da jev stroki že dogovorjeno tudi bolj ali manj enotno izrazoslovje za opisovanje intelektualnegakapitala in njegovih sestavin. Teorija intelektualnega kapitala, ki je bila razvitav prejšnjem desetletju, je tako zagotovo e<strong>na</strong> <strong>na</strong>jpomembnejših teorij nove ekonomije.Eden od pionirjev te teorije Thomas A. Stewart pa je v svoji knjigi, bestsellerju IntellectualCapital: The New Wealth of Organizations iz leta 1997 v zvezi s tem tudi dokončnoredefiniral standarde in prioritete sodobnega poslovanja in dokazal, da <strong>na</strong>jpomembnejšepremoženje sodobnih podjetij niso materialne dobrine, oprema, fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> sredstvaali tržni delež, ampak so to neotipljivi resursi: z<strong>na</strong>nje in sposobnosti zaposlenih,patenti, informacije o kupcih in prejšnje izkušnje, ki jih imajo podjetja v svojem »institucio<strong>na</strong>lnemspominu« (povzeto po Kolaković 2003). Odtod tudi z<strong>na</strong><strong>na</strong> in danes žebolj ali manj splošno uveljavlje<strong>na</strong> teza, da so »zaposleni pravzaprav <strong>na</strong>jvečje premoženjeoz. bogastvo in <strong>na</strong>jpomembnejša konkurenč<strong>na</strong> prednost podjetij v sodobnihpogojih gospodarjenja«.12. Intelektualni kapital pomaga v podjetju ustvarjati novo vrednost, je neotipljivosredstvo ter razlika med celotno in fi<strong>na</strong>nčno vrednostjo (Roos idr. 2000, 19). Kovač(poIvančič 2007, 9) definira intelektualni kapital kot nesnovne sestavine podjetja (z<strong>na</strong>nje,sistemi vrednot, odnosi, sposobnost rav<strong>na</strong>nja . . .), ki povečujejo njegovo vrednost inposlovno učinkovitost.13. Gospodarske spremembe v zadnjem desetletju so z<strong>na</strong>nje in informacije postavilev sam vrh konkurenčnih prednosti in uspešnosti podjetja. Pravi izziv torej postajarazumeti različne di<strong>na</strong>mike znotraj teh dejavnikov in različne ekonomske zakonitosti,ki jih usmerjajo. Medtem ko zemljišča, kapital in delov<strong>na</strong> sila sledijo zakonitostizmanjševanja donosnosti, z<strong>na</strong>nje in informacije vodijo v povečanje donosnosti (Roosidr. 2000, 5).14. Strokovnjaki opozarjajo <strong>na</strong> vse večje razlike med t. i. knjigovodsko vrednostjonekaterih podjetij in njihovo dejansko tržno vrednostjo.Velikdelterazlikejet.i.intelektualni kapital. To je še posebej z<strong>na</strong>čilno za propulzivne dejavnosti. (Moži<strong>na</strong>2008, 3)15.Veči<strong>na</strong> tržne vrednosti 500 <strong>na</strong>jvečjih podjetij se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša <strong>na</strong> neotipljiva sredstva.Največle-tehpaodpade<strong>na</strong>ljudi,<strong>na</strong>človeški kapital (Dobovišek 2010, 32). Podjetja sose v preteklosti vrednotila <strong>na</strong> podlagi opredmetenih sredstev, v dobi z<strong>na</strong>nja pa to niveč mogoče, kajti z<strong>na</strong>nje prevzema poglavitno vlogo pri vrednotenju podjetja. UstanovaBrookings je z obširno raziskavo ugotovila, da so leta 1962 kar 62 odstotkov ce-37
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijameljeno, denimo, za Microsoft krilatica, da gre praktično ves njegovkapital vsak večer domov spat, s čimer je v zvezi s tem povedano vse,kar je bistveno. Temeljno vprašanje sodobnega podjetja torej že dolgoni več, kaj le-to poseduje, ampak kaj z<strong>na</strong> in zmore <strong>na</strong>rediti (Kolaković2003).Prav nesporno priz<strong>na</strong>nje obstoja in učinkovanja človeškega kapitalapri ustvarjanju nove vrednosti v produkcijskih procesih pa predstavljatudi teoretsko podlago za »obvezno« udeležbo delavcev pri dobičku.38Kaj torej ustava v resnici varuje? Če torej že razpravljamo o pravici douživanja sadov zasebne lastnine <strong>na</strong>d kapitalom, potem moramo bitipri tem vsekakor dosledni in stvar obrav<strong>na</strong>vati ustrezno celovito, karpomeni izhajati iz zdaj že povsem nespornega in zgoraj podrobnejepojasnjenega dejstva, da:• imamo v produkcijskih procesih v podjetjih danes opravka – ne skapitalom <strong>na</strong> eni strani in klasično pojmovanim (manuelnim) delomoz. t. i. delovno silo (kot produkcijskim sredstvom oz. virom,ki ga je mogoče kupiti <strong>na</strong> trgu za plačokot»tržnocenodelovnesile«, in s katero lahko podjetje oz. delodajalec potem prosto razpolagakot s »svojo« pošteno kupljeno lastnino) <strong>na</strong> drugi strani –ampak v bistvu le z dvema različnima vrstama kapitala, ki imatapačtudirazlične lastnike;• je ustvarjeni poslovni rezultat (kakršenkoli že je) vedno »skupnirezultat« v podjetju udeleženega fi<strong>na</strong>nčnega in človeškega kapitala– ker eden brez drugega pač nemoretaustvarjatinovevrednosti;• imajo njuni lastniki že po klasičnem pojmovanju lastninske pravicezato tudi pravico ustrezno participirati <strong>na</strong> skupnih sadovihangažiranja njunega kapitala, pri čemer drug drugega glede tegane morejo <strong>na</strong> nobeni ustavnopravni podlagi »razlastniniti« in si vceloti enostransko prilastiti tudi »tujega« deleža pri novoustvarjenivrednosti (dobičku).»Delovno silo« imajo stroji, ne ljudje, njihov poslovni strošek pa jeamortizacija. Ljudem torej kot <strong>na</strong>grada za njihovo udeležbo v produkcijskihprocesih pripada udeležba pri soustvarjenem dobičku, nelotne vrednosti podjetja predstavljala opredmete<strong>na</strong> sredstva, katerih delež je 30 letkasneje upadel <strong>na</strong> vsega 38 odstotkov. Ugotovitve ustanove Brookings potrjujejo tudidruge raziskave. Baruch Lev je tako, <strong>na</strong> primer, ugotovil, da je bilo leta 1929 kar 700dstotkov <strong>na</strong>ložb orientiranih v opredmete<strong>na</strong> sredstva, kar se je spremenilo v 90. letihprejšnjega stoletja, ko je bila veči<strong>na</strong> <strong>na</strong>ložb usmerjenih v neopredmete<strong>na</strong> sredstva(Edvinsson, po Jelovšek 2006, 3).
Mato Gostišaplača kot poslovni strošek v smislu »amortizacije delovne sile«. Ni jasno<strong>na</strong> kakšni os<strong>novi</strong> <strong>na</strong>j bi bilo danes mogoče človeški kapital podjetijše vedno sistemsko obrav<strong>na</strong>vati zgolj kot nekakšno »pritiklino« njihovemufi<strong>na</strong>nčnemu kapitalu, s katero samoumevno »razpolagajo« karlastniki fi<strong>na</strong>nčnega kapitala in odkod pravzaprav ideja, da <strong>na</strong>j bi bilevse zasluge za ustvarjeni dobiček <strong>na</strong> strani lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala.Tega <strong>na</strong>mreč neopravičujeta ne t. i. »podjetniška iniciativa« net. i. riziko investiranja lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala podjetij, a o temvečkasneje.Skratka, ustava res varuje lastninsko pravico <strong>na</strong>d kapitalom, vendarjo v e<strong>na</strong>ki meri varuje glede obeh vrst kapitala. Zato nikjer in z nobenonormo v resnici ne varuje izključne pravice lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala,da si samoumevno prisvajajo celoten dobiček podjetij, ki je sicerskupen rezultat fi<strong>na</strong>nčnega in človeškega kapitala, ampak je ta njihovapravica – tako kot tudi vse ostale – po ustavi omeje<strong>na</strong> z e<strong>na</strong>ko močnopravico drugih, tj. v danem primeru s pravico zaposlenih kot lastnikovčloveškega kapitala do dela dobička <strong>na</strong> podlagi tega kapitala. Obvez<strong>na</strong>udeležba torej v ničemer ne posega v lastninsko pravico, ampakposega samo v delitev skupnega rezultata med njegove soustvarjalcepo <strong>na</strong>čelu »vsakomur tisto, kar je (so)ustvaril« in s tem v bistvu le zagotavljadosledno izvedbo temeljnih ustavnih <strong>na</strong>čel o lastninski pravici,ne morda obratno. Prisvajanja rezultatov »tujega« kapitala seveda nevaruje nobe<strong>na</strong> ustava.39Samoumev<strong>na</strong> (in prav nič marksistič<strong>na</strong>) logika obvezne udeležbe. Logikaobvezne delitve dobička tudi zaposlenim je torej v bistvu zelopreprosta in bolj ali manj samoumev<strong>na</strong>: če se <strong>na</strong>mreč danesčloveškemukapitalu (tudi v okviru sodobne ekonomske teorije) nespornopriz<strong>na</strong>va status kapitala, potem njegovim lastnikom, tj. zaposlenim,že po temeljni logiki kapitalizma pripadajo – e<strong>na</strong>ko kot lastnikom fi<strong>na</strong>nčnegakapitala – tudi ustrezne korporacijske pravice, zlasti pravicado• soupravljanja poslovnih procesov, v katerih so soudeleženi• indo participacije pri poslovnih rezultatih, ki jih soustvarjajo,posebej še, ker so zaposleni s svojo udeležbo v podjetju vsekakor udeleženitudi pri poslovnem tveganju oz. pri »izgubi«.Pri vsej stvari gre torej v bistvu samo za neko teoretično doslednoizpeljavo klasične logike kapitala in čisto nič drugega. Prav nič »marksističnega«16 ni v tem.16. Mišljene so tovrstne trditve nekaterih avtorjev, denimo Šušteršiča (2010), kipravi: »Eden od mladih socialističnih jurišnikov je v parlamentu dejal, da menda ja
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija40Teoretiki, ki želijo tej logiki zares utemeljeno oporekati in ki še vednovztrajajo pri zguljeni dogmi o pravici do (celotnega) ustvarjenegadobička kot »samoumevni <strong>na</strong>gradi za vloženi fi<strong>na</strong>nčni kapital ter podjetniškoiniciativo in tveganje njegovih lastnikov«, so torej pred precejtežko<strong>na</strong>logo–ovreči bodo morali vso sodobno ekonomsko teorijo intelektualnega(in znotraj tega človeškega) kapitala, o kateri je bilo govorazgoraj. Kajti samo, če jim uspe dokazati, da gre pri tem res le zaprazno in teoretično zgrešeno govoričenje, jim bomo lahko še <strong>na</strong>prejverjeli <strong>na</strong> besedo, da je obstoječi klasični mezdni odnos med »Kapitalom«in »delom (beri: delovno silo)« dejansko lahko še <strong>na</strong>prej edinizveličavenin»večen« družbenoekonomski sistem brez konkurence. Bojimpa se, da bi utegnili imeti (spričo zdaj že zares obsežne z<strong>na</strong>nstveneliterature s tega področja, od katere v tem prispevku seveda <strong>na</strong>vajamole majhen delček) s tem kar precej težav.Ne več zgolj prostovoljni poslovni ukrep, ampak pravica zaposlenih.Zgoraj <strong>na</strong>vede<strong>na</strong> logika pa seveda <strong>na</strong>dalje pomeni, da udeležbe delavcevpri dobičku v <strong>novi</strong> družbenoekonomski realnosti sistemsko nikakorni več mogoče obrav<strong>na</strong>vati zgolj kot nek »priporočljiv« prostovoljniposlovni ukrep delodajalcev za dviganje poslovne uspešnosti vokviru »nedotakljivega« obstoječega mezdnega odnosa med delom inkapitalom (tj. absolutne ekonomske in delovnopravne oblasti kapitala<strong>na</strong>d delom), ampak je ta udeležba v sodobnih pogojih gospodarjenjav bistvu že zdav<strong>na</strong>j postala neka <strong>na</strong>rav<strong>na</strong> pravica zaposlenih, ki bi jobilo zato treba čim prej tudi ustrezno pravno priz<strong>na</strong>ti, torej uzakonitikot obvezno. Prav to pa v bistvu pomeni tudi teoretično in praktičnopreseganje omenjenega mezdnega odnosa, o čemer več v<strong>na</strong>daljevanju.Kdaj si bomo nehali zatiskati oči pred novo ekonomsko realnostjo? Kritizira<strong>na</strong>spor<strong>na</strong> trditev o protiustavnosti obvezne udeležbe kot nedopustnemposegu v lastninsko pravico seveda ne pomeni čisto ničdrugegakot še <strong>na</strong>daljnje zatiskanje oči pred da<strong>na</strong>šnjo objektivno družbenoekonomskorealnostjo, zlasti pred prej pojasnjenim neizpodbitnimdejstvom obstoja človeškega kapitala ter njegovega (vse večjega) prispevkak ustvarjanju nove vrednosti v sodobnih produkcijskih procesih.Tega dejstva pa sistemsko-razvojno enostavno ni večmogoče prevsivemo, da vrednost ustvarja delo, ne pa mrtev kapital, kot <strong>na</strong>j bi učila neoliberal<strong>na</strong>ekonomija. Naj mu zaupam, da je trditev, po kateri je plača <strong>na</strong>grada za delo, dobičekpa <strong>na</strong>grada za vloženi kapital in tveganje, stara približno toliko kot ekonomijasama in veliko starejša od neoliberalizma – medtem ko tisto, kar on razglaša za samoumevno,se pravi marksistič<strong>na</strong> delov<strong>na</strong> teorija vrednosti, v ekonomiji nikoli ni imeloresne teže.«
Mato Gostišaprosto ignorirati še <strong>na</strong>prej, ampak je treba iz njega čim prej potegnititudi ustrezne »sistemske konsekvence«. 17Ravno zaradi <strong>na</strong>vedenega, izjemno hitrega povečevanja vloge inpome<strong>na</strong> človeškega kapitala 18 je <strong>na</strong>mreč danes že <strong>na</strong>ravnost paradoksalno,da imamo pa v praksi še vedno uveljavljen sistem korporacijskegaupravljanja in delitve novoustvarjene vrednosti, ki še vedno vceloti in izključno temelji samo <strong>na</strong> lastništvu <strong>na</strong>d fi<strong>na</strong>nčnim kapitalompodjetij. Je v tem sploh še kaka sistemska logika? »Najpomembnejšikapital« oziroma zaposleni kot njegovi lastniki torej nima((jo)popolnoma nikakršne, niti ekonomske niti odločevalske moči v zdajšnjemdružbenoekonomskem sistemu, ta pa zato ne večpraktično nobenepodlage v zdajšnji družbenoekonomski realnosti. To pa pomeni,da je že zdav<strong>na</strong>j postal čisti sistemski a<strong>na</strong>hronizem, ki je že začel tudiresno zavirati hitrejši ekonomski in socialni razvoj, kar seveda zahtevatakojšnje ukrepanje v zgoraj omenjenem smislu in o čemer večv<strong>na</strong>daljevanju.41»Svetost« izključne pravice lastnikov do delitve dobička – odkod? Povedanopreprosto pomeni <strong>na</strong>slednje: če je v zvezi s sistemom delitve dobičkovv resnici kaj protiustavnega, potemjetozagotovolahkolesedanja»samoumev<strong>na</strong>« pravica lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala podjetij,da si prisvajajo celoten ustvarjeni dobiček in ga z zaposlenimi kot lastnikičloveškega kapitala eventualno delijo le <strong>na</strong> povsem prostovoljnipodlagi.Ta, že zdav<strong>na</strong>j preživeta »samoumev<strong>na</strong>« pravica, <strong>na</strong>j bi temeljila<strong>na</strong> absolutni zveličavnosti t. i. začetne podjetniško-<strong>na</strong>ložbene iniciativelastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala in <strong>na</strong> – danes zagotovo že prav takopreživeti – pravno-teoretični definiciji podjetja kot »personificiranegakapitala« (Bohinc 1993, 14), ki podjetje razume zgolj kot kapital, <strong>na</strong>loženv gospodarsko funkcijo oz. za opravljanje pridobitne dejavnosti,ki se »pravno personificira« v obliki gospodarske družbe. Ta potem kotsamostoj<strong>na</strong> prav<strong>na</strong> oseba – pravno loče<strong>na</strong> od svojih lastnikov – za potrebeuresničevanja svojih ciljev, tj. ustvarjanje profita za lastnike, <strong>na</strong>trgu kupuje potreb<strong>na</strong> produkcijska sredstva oz. vire, med katere sodi17. »Ekonomska ureditev v veliki meri vpliva <strong>na</strong> družbeno ureditev, e<strong>na</strong>ka kot družbe<strong>na</strong>povratno vpliva <strong>na</strong> ekonomsko« (Weber po K<strong>na</strong>juo Mrčela 1999, 173). Na to ugotovitevpa se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša tudi <strong>na</strong>ša trditev v <strong>na</strong>daljevanju te razprave, da se bomo pačmorali v Sloveniji vendarle končno resno pogovoriti o vprašanju: ali bomo formalnopravnisistem prilagajali objektivni realnosti ali obratno?18. »Najuglednejši svetovni strokovnjaki, ki proučujejo področje intelektualnegakapitala, so ugotovili, da je intelektualni kapital v večini primerov v podjetju velikobolj pomemben kot pa fi<strong>na</strong>nčni kapital, ki prav tako tvori del celotnega kapitala podjetij«(PulićinSundać, po Bregantič 2009, 6).
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija42tudi »delov<strong>na</strong> sila«, pri čemer je plača (mezda) pač nje<strong>na</strong> »trž<strong>na</strong> ce<strong>na</strong>«in z vidika podjetja kot delodajalca samo eden izmed poslovnih stroškovv procesu uresničevanja omenjenega cilja družbe. Vse skupaj <strong>na</strong>jbi v nekoliko poenostavljeni obliki (ki jo sicer pogosto zasledimo tudi vtokratnih razpravah o obvezni udeležbi delavcev pri dobičku) pomenilo,da so vse zasluge za dobiček podjetja <strong>na</strong> strani lastnikov fi<strong>na</strong>nčnegakapitala, delavci pa so pravzaprav lahko zadovoljni, da jim je bilo– z »odrekanjem« lastnikov delu svojih sredstev, <strong>na</strong>loženih v podjetje,in z njihovim podjetniškim trudom – sploh omogočeno delo in plačaza bolj ali manj dostojno preživljanje. 19 Plača pa je pač takš<strong>na</strong>, kakrš<strong>na</strong>je trenut<strong>na</strong> »ce<strong>na</strong> delovne sile« <strong>na</strong> trgu, medtem ko je nje<strong>na</strong> social<strong>na</strong>funkcija zagotovlje<strong>na</strong> z institutom minimalne plače.Če je ta klasič<strong>na</strong> »lastniška« teorija podjetja in s tem poveza<strong>na</strong> klasič<strong>na</strong>»kupoprodaj<strong>na</strong>« logika delovnih razmerij morda kdaj imela kakopravno-ekonomsko teoretično podlago v družbenoekonomski realnosti,jo je morda (!) imela le v času <strong>na</strong>jzgodnejšega kapitalizma, ko je bilprispevek delavcev k delovanju podjetja res bolj ali manj le »manuel<strong>na</strong>delov<strong>na</strong> sila«, ki jo je bilo <strong>na</strong> trgu <strong>na</strong> pretek. Danes, v eri z<strong>na</strong>nja,je zagotovo nima več.Svoj pravni temelj je v bistvu zgubila že s Filadelfijsko deklaracijomod iz leta 1946, ki je <strong>na</strong>čelno prepovedala človeško delo obrav<strong>na</strong>vatizgolj kot tržno blago, še bolj pa ga izgublja s prodorom sodobne teorijeo družbeni odgovornosti podjetij in s tem povezanega konceptadeležnikov (angl. stakeholders), 20 ki podjetja ne pojmuje več zgoljkotekonomskega subjekta in »sredstva« za zadovoljevanje profitnih interesovlastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, ampak kot družbenoekonomskisubjekt, katerega cilj je zadovoljevanje interesov vseh njegovih deležnikov,ne samo lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala – torej tudi zaposlenih19. Šušteršič(2010) jebistvoteteze<strong>na</strong>zornopredstavitakole:»Dobiček je torej zazagovornike prisilne delitve neke vrste <strong>na</strong>ravno bogastvo. Edi<strong>na</strong> zasluga lastnika podjetjaje, da je bil prvi, ki je po <strong>na</strong>ključju <strong>na</strong>letel <strong>na</strong>nj – vendar mu to, da je prvi odkrilreko, po kateri se pretaka zlato, ne daje nobene posebne pravice. Nasprotno, vsak,ki pride mimo in se mu ljubi <strong>na</strong>staviti sito, si lahko vzame, kolikor mu uspe <strong>na</strong>bratioziroma toliko, kolikor odredi država. Če so stvari res tako preproste, <strong>na</strong>j zagovornikiprisilne delitve preprosto usta<strong>novi</strong>jo svoja podjetja, počakajo, da se <strong>na</strong>teče dovolj dobička,in ga razdelijo, komurkoli želijo. Dobiček, ki ga s svojim tveganjem in trudomustvarijo drugi pošteni ljudje, pa <strong>na</strong>j pustijo lepo pri miru. [. . .] E<strong>na</strong>ko kot podjetje nebi moglo poslovati brez delavcev, tudi delavci ne bi mogli delati brez podjetij, saj sene bi imeli kje zaposliti. Torej podjetje delavcem omogoča zaslužiti plačo, zato lahkokapitalisti, z e<strong>na</strong>ko pravico kot delavci udeležbo pri dobičku,zahtevajoudeležbopriplačah zaposlenih. Seveda pa je bolj praktično, da ostanejo vsak pri svojem, <strong>na</strong>mestoda bi bili prisilno udeleženi v dohodkih drug drugega.«20. Več o teoriji družbene odgovornosti in konceptu deležnikov npr. Jančič (2002,3), Kanjuo Mrčela 1999, 120–124)itd.
Mato Gostišakot ene od za poslovanje podjetja ključnih deležniških skupin. Gre zapovsem novo, že v temelju drugačno definicijo in razumevanje »podjetja«,ki upošteva, da podjetje ni zgolj kapital (ta sam po sebi – razen<strong>na</strong> fi<strong>na</strong>nčnih trgih – ne ustvarja nobene dodane vrednosti), ampak»podjetje« v širšem smislu predstavljajo tudi ljudje s svojim delom terštevilni drugi (<strong>na</strong>ravni in »družbeni«) viri iz okolja, ki sploh omogočajopodjetniško dejavnost, in jih mora zato podjetje vsem tem deležnikomtudi ustrezno vračati. Po kakšni logiki <strong>na</strong>j bi <strong>na</strong>mreč podjetjezvsemiomenjenimi viri, črpanimi iz okolja, lahko v končni posledici služilo lezadovoljevanju profitnega interesa lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala 21 kotzgolj enega izmed »produkcijskih tvorcev«? Podjetje deluje v širšemdružbenem in <strong>na</strong>ravnem okolju, ki mu to delovanje sploh omogočain kateremu morda zato tudi služiti. Zato je v 21. stoletju pač skrajničas tudi za povsem novo pravno definicijo podjetja kot »organizacijskeskupnosti (deležnikov)«. 22Svoj ekonomski temelj pa omenje<strong>na</strong> klasič<strong>na</strong> lastniška koncepcijapodjetja brez dvoma – če ne prej – dokončno in v celoti izgublja zdaj,veriz<strong>na</strong>nja,kočloveški kapital podjetij postaja (za uresničevanje širšihin v duhu sodobne teorije družbene odgovornosti podjetij razumljenihciljev) celo pomembnejši od fi<strong>na</strong>nčnega. V povezavi z zgoraj<strong>na</strong>vedenim <strong>novi</strong>m konceptom podjetja to vsekakor terja tudi povsemnovo pravno paradigmo »lastništva« <strong>na</strong>d podjetji ter ureditve sistemakorporacijskega upravljanja in delitve novoustvarjene vrednosti (dobičkov).23»Podjetniška iniciativa« je vsekakor ekonomsko relevant<strong>na</strong>, a ne edi<strong>na</strong>zveličav<strong>na</strong>! Prav prej omenje<strong>na</strong> začet<strong>na</strong> podjetniška ideja in <strong>na</strong>ložbe<strong>na</strong>iniciativa (ne poslovno tveganje oz. riziko investitorja, kar je, kot4321. V mnenju zakonodajnopravne službe Državnega zbora, št. 300-01/10-48 zdne7.6.2010,kvetuds <strong>na</strong> zuddob-1, je med drugim zapisano tudi <strong>na</strong>slednje: »Ta ustav<strong>na</strong>določbaizhajaizspoz<strong>na</strong>nja,damoraimetilastni<strong>na</strong>polegindividualistične funkcije(uresničevanje človekove svobode <strong>na</strong> premoženjskem področju) tudi funkcijo za celotnodružbeno skupnost. To spoz<strong>na</strong>nje se v teoriji oz<strong>na</strong>čuje kot ideja o ›socialni vezanosti‹lastnine, ki pomeni, da rav<strong>na</strong>nje s stvarjo oziroma pravico ne sme ostati samovsferiodločitev lastnika oziroma imetnika pravice, temveč morataupoštevatitudijavni interes. Ideja o socialni vezanosti lastnine se pravno izraža kot zapoved, da moralastnikova pravica služiti tudi uresničevanju svobode in osebnostnega razvoja drugihoziroma celotne družbene skupnosti. [. . .] Omejitve lastninske pravice zaradi zagotavljanjajavnega interesa sodijo v okvir socialne vezanosti lastnine«.22. »Vrsta avtorjev s področja menedžmenta in marketinga danes govori o organizacijskioz. korporativni skupnosti (corporate community) kot posebnem <strong>na</strong>činudelovanja organizacij, z <strong>novi</strong>mi pravili ustroja in delovanja« (Jančič 1997, 4).23. Podjetja obstajajo zato, da ustvarjajo vrednost in danes, ko se industrijskadružba dokončno umika <strong>novi</strong> dobi, dobi z<strong>na</strong>nja in informacij, se vse več vrednostiustvari iz <strong>na</strong>slova intelektualnega kapitala v podjetju. (Bec 2009).
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija44bomo podrobneje pojasnili v <strong>na</strong>daljevanju, nekaj vsebinsko povsemdrugega) je vsekakor tisto glavno, kar v zvezi z delitvijo dobička respomeni dejansko relevantno razliko med lastniki fi<strong>na</strong>nčnega kapitala– »usta<strong>novi</strong>telji« podjetja in delavci, ki so se v podjetje vključili (zaposlili)kasneje. Vsaj danes, ko se podjetje, kot rečeno, še vedno pojmujekot »personificirani kapital« in je za njegovo usta<strong>novi</strong>tev pačpotrebenustanovni vložek v fi<strong>na</strong>nčni obliki, 24 ta iniciativa usta<strong>novi</strong>teljev podjetja,ki delavcem res ni »last<strong>na</strong>«, <strong>na</strong>mreč le-tem sploh omogoči zaposlitevin v os<strong>novi</strong> poganja celoten sistem podjetništva.Vendar je treba takoj pripomniti, da je tudi ta zares »last<strong>na</strong>« pravzapravsamo »usta<strong>novi</strong>teljem« podjetja in v resnici traja le, dokler nepride do ločitve funkcije lastništva in upravljanja. Zagotovo je bila alfain omega podjetništva v zgodnjem kapitalizmu, tudi danes pa je, denimo,z<strong>na</strong>čil<strong>na</strong> za samostojne podjetnike posameznike in (običajnomanjše) gospodarske družbe, ki jih bolj ali manj neposredno vodijoprvotni usta<strong>novi</strong>telji in idejni utemeljitelji podjetja. Razvoj <strong>novi</strong>h oblikkapitalskih družb, zlasti delniške, in t. i. menedžerska revolucija, pa stastvari tudi v tem pogledu precej spremenila. Zlasti pri velikih delniškihdružbah z razpršenim lastništvom, ki jih vodijo menedžerji, »lastniki«pa so v glavnem le še »portfeljski investitorji«, o kaki njihovi podjetniškiiniciativi, ki bi jim dajala posebne pravice v primerjavi z lastnikičloveškega kapitala, kateri dejansko poganja delovanje in razvoj tehpodjetij, seveda ni več govora. Le kakšno »podjetniško iniciativo« inposebne »zasluge« za ustvarjanje dobičkapodjetja(vprimerjavizzaposlenimi)imajo, denimo, portfeljski lastniki, ki so <strong>na</strong> trgu kupili delniceže delujočega podjetja in se z njegovim upravljanjem sploh neukvarjajo? Tudi to je torej e<strong>na</strong> pomembnih sprememb v družbenoekonomskirealnosti, ki jo je treba imeti pred očmi in ki močno postavljapod vprašaj dvesto in več let stare in do danes praktično nespremenjeneparadigme lastništva, korporacijskega upravljanja in delitvenovoustvarjene vrednosti – skratka, celoten obstoječ sistemdružbenoekonomskihodnosov. A pustimo to zaenkrat ob strani. Na to dejstvosmo opozorili le v izogib pretirano črno-belim poveličevanjem»podjetniške iniciative« kot podlage (tudi) za trajno prisvajanje celotnihustvarjenih dobičkov s strani lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala podjetij.Brezdvomapaomenje<strong>na</strong>začet<strong>na</strong> podjetniška iniciativa kljub prejobrav<strong>na</strong>vanim spremembam v objektivni družbenoekonomski real-24. To<strong>na</strong>čeloma velja tudi za družbe z neomejeno odgovornostjo, kjer sicer ni potrebenvložek fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, zahtevano pa je jamčevanje z osebnim premoženjem.
Mato Gostišanosti vsekakor tudi danes ohranja svoj velik ekonomski pomen in morabiti zato pri delitvi dobičkov vsekakor tudi ustrezno upošteva<strong>na</strong> in primerno»<strong>na</strong>graje<strong>na</strong>«, kajti v <strong>na</strong>sprotnem bi to lahko pomenilo popolngospodarski zastoj. Ta iniciativa bo torej pri delitvi dobičkov med lastnikefi<strong>na</strong>nčnega in človeškega kapitala morala biti <strong>na</strong> ustrezen <strong>na</strong>čin(o)vrednote<strong>na</strong> in upošteva<strong>na</strong> (kot neke vrste »renta«) tudi v bodoče,tako da bo pačohranjalatemeljni podjetniški <strong>na</strong>ložbeni interes lastnikovfi<strong>na</strong>nčnega kapitala. Kako in v kakšni meri, je seveda stvar razmisleka.Tako ali drugače jo bo torej treba upoštevati kot neko trajno »posebno«pravico lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala kot usta<strong>novi</strong>teljev inidejnih utemeljiteljev podjetja tudi v bodoče, vendar upoštevati le pri»višini« deleža pri dobičku, medtem ko jim glede <strong>na</strong> vse doslej povedanoizključne in trajne pravice do prisvajanja celotnega dobička (vsedokler podjetje obstaja in deluje) »samodejno« tudi ta njihova »začet<strong>na</strong>podjetniška ideja in iniciativa« zagotovo ne zagotavlja <strong>na</strong> nobenimožni teoretski os<strong>novi</strong>. Kasnejša rast podjetja in njegove vrednosti izustvarjenih dobičkov je <strong>na</strong>mreč že tudi rezultat v podjetje <strong>na</strong>k<strong>na</strong>dnovključenega človeškega kapitala, ne samo »ustanovnega kapitala«, karseveda pri delitvi dobičkapravtakonemoreostatibrezustrezne»<strong>na</strong>grade«.Obrav<strong>na</strong>va<strong>na</strong> podjetniška iniciativa ni traj<strong>na</strong> v tem smislu, dabi bila ves čas obstoja podjetja last<strong>na</strong> samo lastnikom fi<strong>na</strong>nčnega kapitala,ampak je – če jim je omogočeno ustrezno soupravljanje – lahkov celoti last<strong>na</strong> tudi zaposlenim. Ta iniciativa torej lahko lastnikomusta<strong>novi</strong>tvenega fi<strong>na</strong>nčnega kapitala daje določeno trajno »prednost«pred kasneje zaposlenimi delavci glede obsega njihovih korporacijskihpravic, ne more pa trajno preprosto v celoti izključiti sorazmernihkorporacijskih pravic tudi lastnikov človeškega kapitala. Naj še enkratpo<strong>novi</strong>mo, da »delo ni tržno blago« in ga v produkcijskih in upravljalskihprocesih ni več mogoče obrav<strong>na</strong>vati kot produkcijsko sredstvo,ampak kot kapital v pravem pomenu besede.Skladnostembozagotovotreba,kotrečeno, v prihodnosti nujnospremeniti tudi pojmovanje »lastništva« <strong>na</strong>d podjetjem in korporacijskihpravic iz tega <strong>na</strong>slova, kajti ni mogoče preprosto zanemariti dejstva,da lastnikov v podjetje vloženega človeškega kapitala (zgolj <strong>na</strong>podlagi omenjene »podjetniške iniciative«) ni možno kar razlastniniti.Podjetja bodo torej nujno morala biti – ne glede <strong>na</strong> to kdo je bil usta<strong>novi</strong>telj– v takšni ali drugačni obliki solastnine. Viši<strong>na</strong> lastniških »deležev«,kjer bo omenjeno podjetniško iniciativo seveda prav tako trebaprimerno upoštevati, je kajpak drugo vprašanje. A tako globoko se v tejrazpravi za zdaj (še) ne moremo spuščati.Upam pa, da ne bo kdo <strong>na</strong>sproti temu začel resno postavljati teo-45
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijarije o tem, da lastniki »delovne sile« pač z le-to že zdaj svobodno razpolagajoin jo po tržnih pogojih po svoji volji »prodajajo« (ali pa ne)lastnikom podjetij in da je torej stvar teoretično čista kot solza. Tovrstno»svobodo« zdaj pač <strong>na</strong> silo vzdržuje veljavni sistem, utemeljen <strong>na</strong>prej omenjeni klasični lastniški koncepciji podjetja kot »personificiranegakapitala«. Kdaj bo pravno dopustno usta<strong>novi</strong>ti podjetje tudi zgolj<strong>na</strong> podlagi vložka človeškega kapitala in temu priz<strong>na</strong>ti tudi vse pripadajočelastniške pravice <strong>na</strong>d podjetjem, je <strong>na</strong>mreč zagotovo samo ševprašanje časa, o čemer več še v <strong>na</strong>daljevanju. Le zakaj ne bi novegapojmovanja podjetja in lastništva začeli – upoštevaje že obstoječo inzgoraj podrobneje pojasnjeno družbenoekonomsko realnost – prekoobvezne udeležbe delavcev pri dobičku uveljavljati že zdaj?46E<strong>na</strong>ko nuj<strong>na</strong> kot ohranjanje »<strong>na</strong>ložbenega interesa« je (tudi) »motivacija«človeškega kapitala! Niti pod razno seveda ob upoštevanju vsegazgoraj (in tudi v <strong>na</strong>daljevanju) <strong>na</strong>vedenega torej ne pride večvpoštevtrajno tovrstno »odrekanje« delavcev pravici do svojega pripadajočegadela dobička (in do soupravljanja podjetja) v korist lastnikov oziromaohranjanje (do)sedanje nelogične pravice lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitalado trajnega prisvajanja celotnega ustvarjenega dobička iz tega <strong>na</strong>slova.Ne samo, da to, kot rečeno, danes zagotovo nima več nobeneekonomsko in pravno-teoretične podlage, ampak bi šlo brez dvoma zaskrajno nesprejemljivo in tudi nespametno pretiravanje v drugo smer,ki bi lahko prav tako imelo dolgoročno <strong>na</strong>jmanj e<strong>na</strong>ko pogubne gospodarskeposledice kot morebit<strong>na</strong> prej omenje<strong>na</strong> izguba <strong>na</strong>ložbenegainteresa lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala. Brez pravične udeležbepri soustvarjenem dobičku, torej zgolj s plačo kot tržno kupnino zadelovno silo (pa <strong>na</strong>j bo ta še tako »motivacijsko« strukturira<strong>na</strong>), <strong>na</strong>mrečda<strong>na</strong>šnjih t. i. delavcev z z<strong>na</strong>njem prav dolgo zagotovo ne bo večmogoče ustrezno motivirati in zagotavljati optimalnega angažiranjanjihovih človeških potencialov v produktivne <strong>na</strong>mene, kar je temeljnipogoj nujne »konkurenčnosti« podjetij v sodobnih pogojih gospodarjenja<strong>na</strong> globalnem trgu. To bi torej pomenilo popolnoma zanemaritičloveški kapital kot <strong>na</strong>jpomembnejši produkcijski dejavnik prihodnostiin bi imelo za da<strong>na</strong>šnje gospodarstvo e<strong>na</strong>ko »apokaliptične« posledicekot zanemariti <strong>na</strong>ložbeni interes lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala.Dolgoročno s »sorazmerno« delitvijo dobičkov vsekakor pridobijo oboji.Dolgoročno torej nima smisla tvegati »demotivacije« niti fi<strong>na</strong>nčneganiti (in morda še manj) človeškega kapitala. To pa danes lahko preprečisamo uravnoteže<strong>na</strong> in čim bolj pravič<strong>na</strong> delitev dobičkov. Za razumevanjevsega zgoraj povedanega (zlasti glede nujnosti ohranjanja»<strong>na</strong>ložbenega interesa«) pa je seveda bistveno predvsem upoštevanje
Mato Gostišaže uvodoma pojasnjenega dejstva, da udeležba delavcev pri dobičku–če je sorazmer<strong>na</strong> in brez pretiravanja v eno ali drugo smer – v resniciza lastnike ni le nekakšen »davek« oziroma neproduktiven izdatek, kipač zmanjšuje njihove »pripadajoče« dobičke, ampak obratno – gre,kot že rečeno, za »investicijo v motivacijo in učinkovitejšo izrabo človeškegakapitala«, ki posledično lahko bistveno povečuje ustvarjenedobičke in s tem tudi <strong>na</strong>daljnji »<strong>na</strong>ložbeni interes« fi<strong>na</strong>nčnega kapitala.Ob upoštevanju tega dejstva je jasno, da v končni posledici – <strong>na</strong>jpo<strong>novi</strong>mo še enkrat – zaradi te udeležbe ni nihče v ničemer ekonomsko»prikrajšan«, ampak pridobijo vsi. Tega zato ne smemo spustitiizpred oči v nobenem trenutku in v nobeni točki celotne razprave oproblematiki obvezne udeležbe delavcev pri dobičku.Dobiček je <strong>na</strong>grada za riziko investiranja, ki pa delavcem ni lasten!Ločiti »podjetniško iniciativo« in »riziko investiranja«. Trditev, da jedobiček <strong>na</strong>grada lastnikom za poslovno tveganje oziroma za »riziko,ki ga z investiranjem prevzemajo lastniki kapitala, delavcem pa ta nilasten«, je torej strokovno precej poenostavlje<strong>na</strong>. Prej obrav<strong>na</strong>va<strong>na</strong>»podjetniška iniciativa« in »riziko investiranja« lastnikov fi<strong>na</strong>nčnegakapitala sta dva vsebinsko zelo različ<strong>na</strong> pojma, pri čemer pa – <strong>na</strong>j po<strong>novi</strong>moše enkrat – ne prva ne druga teoretično nikakor ne utemeljujetanjihove izključne pravice glede delitve (celotnega) dobička. Še zlastito velja glede prevzemanja poslovnega rizika za investirani kapital(usta<strong>novi</strong>tveni kapital in morebitne kasnejše dokapitalizacije podjetja).Zakaj?1. Za razliko od prej obrav<strong>na</strong>vane »podjetniške iniciative« poslovnotveganje z udeležbo v podjetju ni nekaj, kar bi bilo lastno samo lastnikomfi<strong>na</strong>nčnega kapitala, ne pa tudi zaposlenim. Brez dvomaso <strong>na</strong>mreč, kot že rečeno, tudi zaposleni s svojo (čeprav kasnejšo)udeležbo v podjetju v vsakem primeru – in to celo eksistenčno– udeleženi pri poslovnem tveganju, očemer zlasti aktual<strong>na</strong> dogajanjav tej gospodarski krizi ne dopuščajo več kakih resnejšihteoretskih dvomov. Ta riziko je sicer res drugačne <strong>na</strong>rave kot prilastnikih fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, vendar zato v <strong>na</strong>čelu nič manjše,prej obratno.Nikakor <strong>na</strong>mreč ne drži, da z udeležbo v podjetju lahko »izgubijo«le lastniki fi<strong>na</strong>nčnega kapitala. »Izgub« je kajpak več vrstintudiniso nujno samo fi<strong>na</strong>nčne <strong>na</strong>rave. Samo za primer, ki je lahko leeden izmed mnogih: kaj če si, <strong>na</strong> primer, nekdo z zaposlitvijo v»<strong>na</strong>pačnem« podjetju, ki mu v <strong>na</strong>sprotju s pričakovanji in obljubamine omogoča optimalnega osebnostnega in strokovnega razvoja,za lep čas ali celo trajno uniči sicer obetavno kariero (in47
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija48lahko tudi uspešno življenje <strong>na</strong>sploh)? Je <strong>na</strong> izgubi ali ni? Klasič<strong>na</strong>ekonomska logika je seveda ne priz<strong>na</strong>, ker ni »fi<strong>na</strong>nčno«evidentira<strong>na</strong> v nobeni bilanci. A kje v ustavi piše, da je lahko,oziroma da mora biti v sodobnem podjetništvu še vedno pravnoupoštevno izključno le »fi<strong>na</strong>nčno« tveganje oziroma t. i. riziko (fi<strong>na</strong>nčnega)investiranja? 25 In ne <strong>na</strong>zadnje: ali je tveganje nekegaportfeljskega lastnika, ki je v podjetje <strong>na</strong>k<strong>na</strong>dno vstopil preko trgavrednostnih papirjev, res večje od tveganja, ki ga je ves čas nosil,denimo delavec, ki je v podjetju zaposlen že 30 let?Tveganje za vloženi kapital torej ni nekaj, kar bi dejansko lahko –vsaj ne »trajno«, se pravi skozi celotno obdobje delovanja podjetja– ločevalo upravljavski status in pravice lastnikov fi<strong>na</strong>nčnegain lastnikov kasneje investiranega človeškega kapitala v podjetjuter teoretično utemeljevalo kritizirano (in za zdaj še vedno nekako»samoumevno«) trajno absolutno ekonomsko in delovnopravnooblast prvih <strong>na</strong>d drugimi v produkcijskih procesih. 262. Časi, ko so »manuelni delavci brez z<strong>na</strong>nja« nujno potrebovaliin iskali delo za svoje preživetje, počasi, a nezadržno minevajo.Danes je stvar v praksi vse bolj obrnje<strong>na</strong> – delodajalci vse boljnujno potrebujejo in iščejo »delavce z z<strong>na</strong>njem«, tako da se dejstvaglede vprašanja kdo koga bolj eksistenčno potrebuje in kdoje v resnici »v službi« koga v realnosti zelo hitro spreminjajo vškodo klasičnega pojmovanja »odvisnosti dela od kapitala«. Zagotovone gre za noben futurizem, če rečemo, da verjetno ni daleččas, ko bo postopek usta<strong>na</strong>vljanja podjetij ravno obraten od da<strong>na</strong>šnjega– predpisan pogoj za usta<strong>novi</strong>tev podjetja bo vložek vobliki z<strong>na</strong>nja, se pravi človeškega kapitala 27 kot <strong>na</strong>jpomembnej-25. V zvezi s tem verjetno niti ni potrebno posebej <strong>na</strong>vajati tudi številnih drugihoblik rizika zaposlenih, kot npr. znižanje plač in drugih pogodbeno že dogovorjenihpravic zaradi reševanja podjetij v poslovnih težavah, izguba zaposlitve, od katere so ssvojimi druži<strong>na</strong>mi morda eksistenčno odvisni, ipd., čemur smo dnevno priče ravnov zdajšnji gospodarski krizi. Strokovno dokaj neresno pa je seveda trditi, da delavci stovrstnimi »odrekanji« v bistvu rešujejo le svoja delov<strong>na</strong> mesta, ne pa tudi podjetij innjihovega kapitala.26. Po tej logiki bi torej teoretično lahko tudi delavci, preden se zaposlijo, terjaliposebne pravice iz <strong>na</strong>slova tveganja, ki ga prevzamejo s svojo zaposlitvijo v podjetju.Zlasti to velja za sodobne t. i. delavce z z<strong>na</strong>njem, ki si v <strong>na</strong>sprotju z razmerami iz časovMarxa in Engelsa lahko danes (če odmislimo aktualno »gospodarsko krizo«, ki paseveda ne bo več<strong>na</strong>) vse bolj prosto izbirajo »delodajalca«, kateremu bodo ponudilisvoje z<strong>na</strong>nje in sposobnosti, delodajalci pa se zanje borijo, in ne obratno. In ta trendse bo z razvojem družbe z<strong>na</strong>nja še <strong>na</strong>daljeval.27. A <strong>na</strong>jprej bo treba človeški kapital ustrezno vgraditi v obstoječe računovodskesisteme, kar bi bilo v bistvu, kot je že bilo omenjeno, povsem mogoče že zdaj.
Mato Gostišašega produkcijskega dejavnika (če že ne sedanjosti, pa zagotovobližnje prihodnosti), ki bo pač lahko kasneje preko trga angažiralše potrebno količino fi<strong>na</strong>nčnih sredstev. Komu in v kakšni oblikibo takrat priz<strong>na</strong>n danes tako poveličevani »riziko investiranja« in»podjetniške iniciative«? Ne <strong>na</strong>zadnje pravzaprav ni videti nobenegatehtnega razloga, zakaj ustanovni kapital v postopku usta<strong>na</strong>vljanjapodjetij – glede <strong>na</strong> to, da sta fi<strong>na</strong>nčni in človeški kapitalneločljivo poveza<strong>na</strong> produkcijska dejavnika – ni že zdaj predpisanv obliki obveznega vložka obeh vrst kapitala, potrebnega zazačetek delovanja podjetja. Metode merjenja človeškega kapitalaso <strong>na</strong>mreč že zdaj razvite do te mere, da so e<strong>na</strong>ko »zanesljive« kotmetode ocenjevanja vrednosti materialnih sredstev, katera lahko– poleg de<strong>na</strong>rja – služijo kot ustanovni kapital.Skratka, pomen fi<strong>na</strong>nčnega kapitala kot produkcijskega dejavnika– za razliko od obdobja zgodnjega kapitalizma – že dolgo niveč niti približno tak, da bi lahko še <strong>na</strong>prej utemeljeval vzdrževanjesistema absolutne odvisnosti latnikov človeškega od lastnikovfi<strong>na</strong>nčnega kapitala oz. mezdnega odnosa, v katerem so pačprvi– <strong>na</strong>mesto udeležbe pri dobičku – še <strong>na</strong>prej »sistemsko« prisiljenisvoj kapital prodajati drugim kot »delovno silo« po tržni ceni. Kdolahko trdi, da je to edini možen in sprejemljiv temeljni produkcijskiodnos in da ga je nujno treba pravnosistemsko ohranjati še<strong>na</strong>prej?493. A vrnimo se v da<strong>na</strong>šnjo realnost. Recimo, da kljub povedanemuzaenkrat pristanemo <strong>na</strong> tezo, da je »riziko investiranja« lasten lelastnikom fi<strong>na</strong>nčnega kapitala in da jim je treba iz tega <strong>na</strong>slovapriz<strong>na</strong>ti določene posebne pravice tudi pri delitvi dobičkov. Toda<strong>na</strong>jveč, kar bi jim bilo mogoče do <strong>na</strong>daljnjega priz<strong>na</strong>ti <strong>na</strong> ta račun,je morda neke vrste prednost<strong>na</strong> pravica, da se jim iz ustvarjenihdobičkov tako ali drugače <strong>na</strong>jprej povrne njihov primerno»obrestovan« fi<strong>na</strong>nčni vložek (podobno kot pri posojilih), po tempa kakršne koli njihove »posebne« pravice iz <strong>na</strong>slova »poslovnegatveganja« za ta fi<strong>na</strong>nčni vložek vsekakor ugasnejo. Kasneje jimlahko pripada le še »pravičen« del skupno ustvarjenega dobička,to je – če po<strong>novi</strong>mo še enkrat – tisti del, ki je pač sad njihovega kapitala(z vraču<strong>na</strong>no <strong>na</strong>grado za njihovo »podjetniško iniciativo«),ne pa tudi del, ki je sad v podjetju udeleženega človeškega kapitala.V os<strong>novi</strong> jim bo torej zagotovljen trajen donos <strong>na</strong> vloženi fi<strong>na</strong>nčnikapital tudi po »poplačilu« obrav<strong>na</strong>vanega vložka, vendarodtudaljelešev»pravični« višini, ki pa mora seveda – če po<strong>novi</strong>moše enkrat – še vedno zagotavljati nujno ohranjanje že ome-
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijanjenega <strong>na</strong>ložbenega interesa. Kje je ta točka, ki je kajpak z morebitnimpretiravanjem glede višine obvezne delavske udeležbe nikakorni dopustno preseči,pajezaenkratšepovsemodprtovprašanje.50Obvez<strong>na</strong> udeležba verjetno nikoli ne bo mogla biti nek rigiden sistem.Ustrez<strong>na</strong> oce<strong>na</strong> in upoštevanje tako »vrednosti« njihove podjetniškeiniciative kot »cene« poslovnega tveganja s kapitalskim vložkom v zgorajobrav<strong>na</strong>vanem smislu pri določanju »pravičnega« deleža lastnikovfi<strong>na</strong>nčnega kapitala <strong>na</strong> dobičku je zato vsekakor stvar prihodnjega razvojain tovrstnih temeljitejših z<strong>na</strong>nstvenih proučevanj. E<strong>na</strong>ko pa sevedavelja glede »pravične« višine delavske udeležbe pri dobičku. Taje <strong>na</strong>mreč v tem trenutku lahko le stvar neke družbene konvencije <strong>na</strong>podlagi približnih ocen. Dosled<strong>na</strong> izvedba čim bolj pravične soudeležbelastnikov obeh vrst kapitala <strong>na</strong> dobičku pa bo brez dvoma lahkoizvedljiva šele, ko bodo – poleg ustreznih meril za vrednotenje prejobrav<strong>na</strong>vane »podjetniške <strong>na</strong>ložbene iniciative« in »cene« za njihovotveganje s kapitalskim vložkom – izdela<strong>na</strong> tudi ustrez<strong>na</strong> merila in metodeza vrednotenje človeškega kapitala <strong>na</strong>sploh, in ko bo ta sistemskovključen v ustrezne poslovne izkaze podjetij. Pa tudi takrat bo verjetnotreba primerno upoštevati še številne druge relevantne konkretneokoliščine in pogoje ustvarjanja dobičkov v danih razmerah.Takš<strong>na</strong> ali drugač<strong>na</strong> »delitve<strong>na</strong> formula« oziroma »delitvene formule«bo(do) pač morala(e) biti zaenkrat, kot rečeno, pač rezultatnekega družbenega dogovora <strong>na</strong> podlagi presoje in ocene pome<strong>na</strong>posameznih ključnih dejavnikov poslovne uspešnosti in različnih specifikter pogojev delovanja posameznih vrst gospodarskih subjektov,kot npr: že omenje<strong>na</strong> delitev <strong>na</strong> osebne in kapitalske družbe z vidikaobsega odgovornosti lastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala z osebnim premoženjem,delitev <strong>na</strong> kapitalsko oziroma delovno intenzivne panoge,velikost podjetij, povpreč<strong>na</strong> profitabilnost določene kategorije podjetijoziroma dejavnosti, poslov<strong>na</strong> »zgodovi<strong>na</strong>« posameznega podjetja,in tako dalje in tako dalje.Tudi <strong>na</strong>sploh zakonsko obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku verjetnonikoli ne bo mogla biti nek povsem rigiden sistem brez upoštevanjazgoraj <strong>na</strong>vedenih in vseh drugih pomembnih elementov. Z njimibodo morali biti ustrezno determinirani tako pogoji kot viši<strong>na</strong> morebitnezakonsko obvezne udeležbe pri dobičku. Variant, ki so v tem pogledu<strong>na</strong> razpolago, pa je praktično nešteto. Od tega, da se – tako kot jev zuddob-1 predvideno zdaj – morda v prvi fazi uvede le za kapitalske,ne pa tudi za osebne družbe (za te pa bi morala biti omogoče<strong>na</strong> vsajprostovolj<strong>na</strong>, a seveda ustrezno davčno podprta), preko tega, da se
Mato Gostišaobvez<strong>na</strong> udeležba lahko zakonsko pogoji z določenim »minimalnim«doseženim dobičkom ali donosom <strong>na</strong> kapital (v <strong>na</strong>sprotnem bi bila ševedno mož<strong>na</strong> prostovolj<strong>na</strong> udeležba), do tega da se uvedejo različnestopnje udeležbe glede <strong>na</strong> prej omenjene specifične okoliščine poslovanja,in še česa.Iz <strong>na</strong>vedenih razlogov je morebitno <strong>na</strong>daljnje apriorno <strong>na</strong>sprotovanjezakonsko obvezni udeležbi zaposlenih pri dobičku, ki ima sicerlahkozelorazlične možne praktične rešitve, zagotovo še posebej neutemeljeno.Za začetek, pa je bila predvide<strong>na</strong> rešitev iz 3.čle<strong>na</strong> zuddob-1 zagotovo povsem primer<strong>na</strong> in v ničemer pretira<strong>na</strong> ne v eno ne v drugosmer, o čemer več v zvezi s trditvijo o menda »pretiranem« posegu vlastninsko pravico.Delavci za svoje delo v podjetju dobijo dostojno plačo,sčimer je zadoščeno tudi t. i. socialni funkciji lastnine!Plača je zgolj »trž<strong>na</strong> ce<strong>na</strong> delovne sile«, ne pa pravič<strong>na</strong> <strong>na</strong>grada za vloženičloveški kapital. Če po<strong>novi</strong>mo v enem stavku: plača – pa <strong>na</strong>j bo šetako motivacijsko strukturira<strong>na</strong> in tudi <strong>na</strong>vzdol ustrezno regulira<strong>na</strong> zinstitutom minimalne plače – je po svojem bistvu v vsakem primerusamo pogodbeno dogovorje<strong>na</strong> »trž<strong>na</strong> ce<strong>na</strong> delovne sile« (torej mezda)in <strong>na</strong>vaden »poslovni strošek« z vgrajenim socialnim korektivom, nepa pravič<strong>na</strong> <strong>na</strong>grada zaposlenim za njihov v podjetje dejansko vložen(človeški) kapital in z njim soustvarjeni dobiček v zgoraj <strong>na</strong>vedenemsmislu. Tega si, kot rečeno, v celoti prisvajajo lastniki fi<strong>na</strong>nčnega kapitalakot poplačilo za svoj »vložek«.Vztrajati torej <strong>na</strong> tezi, da so delavci za svoj dejanski »vložek« v podjetjepovsem ustrezno poplačani in tudi motivirani že s prejeto plačoin da je dolgoročno pomembno z udeležbo <strong>na</strong> dobičku motivirati lelastnike fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, ne pa tudi lastnike človeškega kapitala,je čisti ekonomski nesmisel, ki <strong>na</strong>s, kot že povedano, lahko v prihodnostisila drago stane. Manuelno delo, <strong>na</strong>grajevano zgolj s »stimulativno«plačo, je danes preteklost, prihodnost je <strong>na</strong>grajevanje zaposlenih prvenstvenoz udeležbo pri dobičku, kar pa bo seveda nujno začelo postopnospreminjati temelje obstoječega družbenoekonomskega sistema.Ni torej zastonj z<strong>na</strong>meniti belgijski teoretik s področja <strong>na</strong>grajevanjadela Marcel Bolle de Bal v svojem delu Plačilo za uspešnost v sodobnidružbi že leta 1990 zapisal: »Ko bo začel delež plačila (ne plače!)delavca iz dobička oziroma njegova udeležba pri dobičku <strong>na</strong>raščati vtaki meri, da bo ta delež dosegal že polovico njegovih prejemkov, bohkrati <strong>na</strong>raščal tudi njegov interes za čim višji dobiček in čim nižjestroške (torej tudi plače). Tedaj bo nujno začela upadati moč večsto-51
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijaletij starega <strong>na</strong>sprotja med delom (plačo) in kapitalom (dobičkom),prišlo bo do velike družbene (r)evolucije.« Plača bo v bodoče lahkosistemsko veljala le kot neke vrste akontacija za pravično udeležbo pridobičku.52Ne potrebujemo socialne funkcije lastnine, ampak ekonomsko demokracijo.In <strong>na</strong>vsezadnje – koga spričo vsega doslej povedanega splohzanima »social<strong>na</strong> funkcija lastnine«, ki – čeprav je res zapisa<strong>na</strong> v ustavi– zagotovo ni temeljni cilj uvajanja obvezne udeležbe delavcev pridobičku? Zanimajo <strong>na</strong>s predvsem konkretni učinki tovrstne udeležbe<strong>na</strong> večjo ekonomsko učinkovitost in socialno pravičnost ter splošnodružbeno kohezivnost. Naš splošno sprejet in proklamiran družbenorazvojnicilj <strong>na</strong>j bi bila v resnici vendar »ekonomsko učinkovitejša,hkrati pa socialno pravičnejša in kohezivnejša družba«, mar ne?Ta cilj pa je danes v bistvu mogoče doseči, kot rečeno, le z visokorazvitim sistemom sodobne »ekonomske demokracije«, ki vključujevse tri oblike t. i. organizacijske participacije zaposlenih, in sicer:• obvezno, ne zgolj prostovoljno udeležbo delavcev pri dobičku,• sorazmerno in e<strong>na</strong>kopravno, ne zgolj margi<strong>na</strong>lno sodelovanjedelavcev pri upravljanju ter• širše, ne samo menedžersko notranje lastništvo zaposlenih oz.t. i. delavsko delničarstvo,• kar pa je, kot bo podrobneje pojasnjeno v <strong>na</strong>daljevanju, nekaj popolnomadrugega kot razvijanje »socialne funkcije lastnine«.Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku v bistvu meri predvsem<strong>na</strong> blažitev pritiskov <strong>na</strong> socialne transferje!Upoštevaje zgoraj omenjeno seveda niti približno ne drži, da <strong>na</strong>j bi bilpravi smisel in cilj uvajanja zakonsko obvezne udeležbe delavcev pridobičku prelaganje socialne funkcije države <strong>na</strong> lastnike kapitala, kotbi to sledilo iz trditve ds, da uvedba obvezne udeležbe ni primer<strong>na</strong> zadosego ciljev instituta, saj <strong>na</strong> prvo mesto postavlja odnos do njenihsekundarnih učinkov (tj. izboljševanje socialnega položaja zaposlenihin posledično zmanjševanje pritiskov <strong>na</strong> socialne transferje), ne pa donjenega primarnega pome<strong>na</strong> (tj. motiviranje zaposlenih). Krepitev socialnedržave <strong>na</strong>j bi bila torej, kot je razumeti to trditev, sicer <strong>na</strong>čelomaprava ideja, vendar v ta <strong>na</strong>men ni dopustno uporabljati institutazakonsko obvezne udeležbe delavcev pri dobičku, ki neposredno bremenilastnike podjetniškega kapitala, ampak je udeležba delavcev pridobičku v bistvu lahko le poslovni ukrep za motiviranje zaposlenih <strong>na</strong>povsem prostovoljni os<strong>novi</strong>.
Mato Gostiša»Social<strong>na</strong> država« je v bistvu že retrograden razvojni koncept. Gre vbistvu za z<strong>na</strong>no in (v različnih oblikah in kontekstih) pogosto uporabljenotezo zagovornikov prostovoljne udeležbe delavcev pri dobičku,da ta udeležba v nobenem primeru ne sme spreminjati samih temeljevobstoječega mezdnega kapitalizma, ker ta – čeprav v os<strong>novi</strong> sicerres socialno nepravičen – še vedno predstavlja ekonomsko nespornosuperioren produkcijski odnos brez konkurence in tudi brez realne alter<strong>na</strong>tive,medtem ko <strong>na</strong>j za pravičnejšo porazdelitev družbenega bogastvapač poskrbi država preko proporcio<strong>na</strong>lnega davčnega sistemain socialnih korektivov, kar je sicer tudi bistvo ideje o t. i. sodobni socialnidržavi. Ta pa v resnici nima praktično nobene zveze z zgoraj omenjenoekonomsko demokracijo, ampak gre za dve popolnoma različnimožni razvojni alter<strong>na</strong>tivi.Social<strong>na</strong> država <strong>na</strong>mreč lahko preko davčnega sistema in socialnihkorektivov samo blaži – in to zgolj posredno – negativne posledice prevelikihin neutemeljenih socialnih razlik, ki izvirajo iz samega družbenoekonomskegasistema, nikoli pa ne bo mogla (vsaj ne brez resnejšegaposega v same temelje tega sistema) zagotoviti dejanske socialnepravičnosti. Nasprotno – te bodo kljub še tako močni državni »sociali«vresnicivednovečje.Obenem pa za tezo o nekakšni superiornosti obstoječega mezdnokapitalističnegasistema ni prav nobenega resnega empiričnega dokaza.Ravno <strong>na</strong>sprotno: tak kot je zdaj – torej brez sistemsko vgrajenihzgoraj omenjenih oblik delavske participacije oz. ekonomske demokracije,ki dokazano pozitivno vplivajo <strong>na</strong> povečano poslovno uspešnostpodjetij v sodobnih pogojih gospodarjenja – je v bistvu začelcelo že zelo resno zavirati realne možnosti hitrejšega gospodarskegarazvoja <strong>na</strong>sploh. To pa pomeni, da je ne samo pravno-sistemski a<strong>na</strong>hronizem,o katerem je bilo govora zgoraj, ampak pravzaprav tudi žepravi ekonomski a<strong>na</strong>hronizem.Skušati <strong>na</strong>mreč danes <strong>na</strong> eni strani ohranjati ljudi v produkcijskihprocesih, kar še zlasti velja za da<strong>na</strong>šnje t. i. delavce z z<strong>na</strong>njem, še <strong>na</strong>prejv klasičnem mezdnem odnosu –sepravi53• jihše<strong>na</strong>prejčisto po tayloristično obrav<strong>na</strong>vati zgolj kot »delovnosilo« in <strong>na</strong>vaden »poslovni strošek«• in jih še <strong>na</strong>prej tudi <strong>na</strong>grajevati samo z mezdo oz. plačo kot pogodbenodogovorjeno »tržno ceno delovne sile«,<strong>na</strong> drugi strani pa istočasno pričakovati, da bodo v takem odnosukljub temu zainteresirani optimalno angažirati vse svoje človeške potencialeza doseganje večje poslovne uspešnosti podjetij (to pa je brezdvoma ključni pogoj ekonomskega razvoja v želeni smeri) in obenem
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijasanjati še o nekakšni večjisocialnipravičnosti in kohezivnosti, bi bilovsekakor čista iluzija. Treba bo torej vendarle sistemsko poseči v sametemelje obstoječega kapitalizma. 28Za dosego zgoraj omenjenega proklamiranega družbeno-razvojnegacilja torej v resnici ne potrebujemo socialne države z njeno »prerazdeljevalno«in »socialno« vlogo, ampak potrebujemo v temelju drugačendružbenoekonomski sistem, ki bo imel že samodejno vgrajene mehanizmetako za doseganje večje ekonomske uspešnosti, kot tudi socialnepravičnosti in kohezivnosti. To pa je, kot rečeno, lahko le visokorazvita »ekonomska demokracija«, vključno (in prvenstveno) z obveznoudeležbo delavcev pri dobičku. Zakaj?54Ekonomski učinki delavske participacije. Da imajo omenjene oblikedelavske participacije – posebej če so uporabljene hkrati in v medsebojnikombi<strong>na</strong>ciji – zaradi svojih izrazito pozitivnih učinkov <strong>na</strong> delovnomotivacijo in organizacijsko pripadnost zaposlenih in posledično<strong>na</strong> večjoposlovnouspešnostpodjetijtudisplošno pozitivne ekonomskeefekte, 29 že dolgo tudi v stroki ni več sporno.Inče drži teza,da so v da<strong>na</strong>šnjih pogojih gospodarjenja prav zaposleni pravzaprav<strong>na</strong>jpomembnejši »kapital« in »glav<strong>na</strong> konkurenč<strong>na</strong> prednost podjetij«,potem seveda povedano že po logiki stvari pomeni,• da razvijanje vseh oblik ekonomske demokracije in predvsemtudi obvezne fi<strong>na</strong>nčne participacije delavcev v tem okviru danesnima praktično nobene zveze s klasično »socialo«, ampak gre zazelo pomembno ekonomsko vprašanje, če ne celo kar za osrednjevprašanje uspešnega <strong>na</strong>daljnjega gospodarskega razvoja in• da prehod v neko ekonomsko učinkovitejšo družbo brez tega preprostone bo mogoč.A povedano seveda še zdaleč ne pomeni, da je res edini globlji smiselin pomen udeležbe delavcev pri dobičku lahko zgolj v »izboljševanjumotivacije zaposlenih«, kot trdi ds vsvojemvetu.Socialni učinki delavske participacije. Najmanj e<strong>na</strong>ko pomemben ciljobvezne udeležbe delavcev pri dobičku in drugih omenjenih oblik delavskeparticipacije je brez dvoma tudi zagotavljanje večje socialne28. »Se je ta kriza res zažrla v srce kapitalizma? Mislim, da za zdaj še ne. Vse institucije,ki vzdržujejo kapitalizem, nemoteno delujejo <strong>na</strong>prej. Vsa ključ<strong>na</strong> razmerja sil,ki so bila vzpostavlje<strong>na</strong> med kapitalističnim gospostvom in podrejenimi množicami,ostajajo e<strong>na</strong>ka.« (Badalič 2010, 15)29. Več o rezultatih tovrstnih raziskav v Kanjuo Mrčela (1999, 181–194) invGostiša(2009, 3–17).
Mato Gostišapravičnosti družbenoekonomskega sistema in s tem družbene kohezivnosti<strong>na</strong>sploh. Vse te oblike delavske participacije <strong>na</strong>mreč vbistvupredstavljajo pravzaprav tudi edino možnost za postopno (evolutivno)sistemsko preseganje klasičnega mezdnega odnosa med delom in kapitalom.30Kot že rečeno, <strong>na</strong>mreč nedvomno šele delavec, ki je ustrezno udeležentako pri upravljanju kot pri delitvi rezultatov poslovanja in (vokviru sistema delavskega delničarstva) po možnosti čim širše tudi <strong>na</strong>fi<strong>na</strong>nčnem kapitalu podjetja, ni več klasični mezdni delavec, ampakpostane v <strong>na</strong>čelu povsem e<strong>na</strong>kopraven udeleženec družbenoekonomskihodnosov kot nosilec t. i. človeškega kapitala (opomba: odtod ne<strong>na</strong>zadnje tudi pojem »ekonomska demokracija«). To pa seveda hkratiže bolj ali manj samodejno zagotavlja tudi večjo notranjo povezanostin pravičnejšo delitev novoustvarjene vrednosti, in sicer – kar je privsem <strong>na</strong>jbolj bistveno – že znotraj samega družbenoekonomskega sistema,ne preko države in njenega proporcio<strong>na</strong>lnega davčnega sistemain socialnih korektivov.***55V tem smislu razumljen sistem ekonomske demokracije ima torejpoleg pozitivnih ekonomskih efektov hkrati v bistvu že sistemsko vgrajenopraktično učinkovanje tudi v smeri večje socialne pravičnosti inkohezivnosti. Pospešen razvoj tega sistema je danes nekaj, čemur sepreprosto ni večmogoče izogniti, ampak je to v bistvu že razvojni imperativ,in sicer• če že ne zaradi eventualnega <strong>na</strong>črtnega zasledovanja splošnih<strong>na</strong>čel in ciljev družbene pravičnosti,• pa zagotovo vsaj zaradi čiste ekonomske nuje, ki <strong>na</strong>s bo zanesljivov to slej ko prej prisilila.Skratka, če po<strong>novi</strong>mo eno od uvodnih misli: sistem ekonomske demokracijepravzaprav predstavlja neko logično <strong>na</strong>slednjo fazo sodobnegakapitalizma, ki pač nebovečklasični mezdni kapitalizem, ampakbo, recimo temu, »kapitalizem s (tudi) človeškim kapitalom«. Zatoje obvezno udeležbo delavcev pri dobičku vsekakor treba obrav<strong>na</strong>vatiizključno v širšem kontekstu tovrstnih splošnih družbenih prizadevanjza bodočo ekonomsko učinkovitejšo in socialno pravičnejšo družbo,ne kot neke vrste »socialni korektiv« znotraj nespremenjenega mezdnegakapitalizma, ki bi ga država pač želela v <strong>na</strong>sprotju s koncep-30. V zvezi s tem velja ponovno spomniti <strong>na</strong> že citirano misel Bolle de Bala o »velikidružbeni (r)evoluciji«.
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracijatom »socialne« države preprosto preložiti <strong>na</strong> delodajalce oz. lastnikefi<strong>na</strong>nčnega kapitala podjetij.56Obremenitev dohodka v višini skoraj polovice dohodka jeprekomer<strong>na</strong> in nesorazmer<strong>na</strong> obremenitev lastnine!Na povsem podobno neresno poenostavljenem izračunu, s kakršnim<strong>na</strong>j bi bila »utemelje<strong>na</strong>« uvodoma obrav<strong>na</strong>va<strong>na</strong> teza o obvezni udeležbidelavcev pri dobičku kot zgolj nekem dodatnem »davku«, temeljitudi <strong>na</strong>slednja trditev ds (citat): »Obremenitev dohodka v višini skorajpolovice dohodka je zagotovo prekomer<strong>na</strong> in meri <strong>na</strong> izničenje <strong>na</strong>me<strong>na</strong>podjetništva, ki je ravno v doseganju dohodka. Izpostaviti velja,da predstavlja <strong>na</strong>jmanj 25 % obremenitev dobička ob <strong>na</strong>k<strong>na</strong>dnemdavku od dobička nesorazmerno obremenitev lastnine, ki s tem izgubiz<strong>na</strong>ten del njene funkcije.«Tudi ta izračun, ki je že sicer več kot samo »zgolj <strong>na</strong> decimalke zaokrožen«,kot prvo torej sploh ne upošteva tudi druge plati medalje – sepravi očitnih plusov, povezanih s to udeležbo, o čemer smo obširnejerazpravljali že v uvodnem delu. Kot drugo pa bi – četudi bi bil vsaj približnotočen – tudi teoretično veljal samo v primerih, ko se skupšči<strong>na</strong>odloči za razdelitev celotnega bilančnega dobička. Teh primerov pa jepri t. i. dolgoročnih lastnikih, kakršne si vsi želimo, sila malo, kajti ti popravilu z<strong>na</strong>ten delež dobička <strong>na</strong>menjajo za razvoj, ne za delitev (obvez<strong>na</strong>udeležba delavcev v višini 25 % delitvi <strong>na</strong>menjenega bilančnegadobička, pa je bila, kot vemo, v predlogu zuddob-1 predvide<strong>na</strong> samo<strong>na</strong> tistem delu dobička, ki je <strong>na</strong>menjen delitvi, in še to samo, če se delivečkot25 %bilančnega dobička). Tudi pri tej trditvi se torej ni močizognitiobčutku njene bolj ali manj demagoške <strong>na</strong>rave, kajti <strong>na</strong> takšnihosnovah dokazovati tezo o »skoraj polovični obremenitvi dohodka« jesicer brez dvoma strokovno večkotlevprašljivo.Še enkrat pa je treba spomniti, da je takšen ali drugačen odstotekobveznedelavskeudeležbepridobičku za zdaj lahko le neka družbe<strong>na</strong>konvencija, ki je zaenkrat empirično ni mogoče ne potrditi ne ovrečiz nobenim oprijemljivi merili. Kaj je to »prekomerno«, je torej, kot jebilo že prej povedano, zaenkrat povsem odprto vprašanje, potrebnotemeljitejših z<strong>na</strong>nstvenih proučevanj.Trditev,dagrepriomenjeni,vzuddob-1 predlagani, višini delavske udeležbe za »prekomerno« obremenitevlastnikov fi<strong>na</strong>nčnega kapitala, zato tudi iz tega razloga nimapopolnoma nobene oprijemljive podlage. Kaj pa, če je tako določendelež prispevka človeškega kapitala k ustvarjenemu dobičku v resniciše prenizek in za lastnike fi<strong>na</strong>nčnega kapitala še »preveč ugoden« (inv marsikateri panogi, temelječi predvsem <strong>na</strong> intelektualnem kapitalu,zagotovo tudi je)?
Mato GostišaUdeležba ima lahko pozitivne učinke tako za zaposlenekot za družbo le, če je obojestransko prostovolj<strong>na</strong>!Trditev, da je pričakovane pozitivne poslovne učinke udeležbe delavcevpri dobičku mogoče doseči samo, če je ta prostovolj<strong>na</strong>, ne pa tudi,če je zakonsko obvez<strong>na</strong>, je postavlje<strong>na</strong> povsem <strong>na</strong> pamet in z ničemerstrokovno podprta. Gre seveda že <strong>na</strong> prvi pogled tudi za popoln logičninesmisel. Delavcem, katerih motivaciji je udeležba pri dobičkuv bistvu <strong>na</strong>menje<strong>na</strong>, je <strong>na</strong>mreč v os<strong>novi</strong> popolnoma vseeno, <strong>na</strong> kakšnipodlagi (dobra volja lastnika ali zakon) participirajo. Ni torej jasno, zakaj<strong>na</strong>j bi bili manj zainteresirani za dobro poslovanje podjetja, če sejim v tem (in seveda samo v tem) primeru v<strong>na</strong>prej obeta ustrezen deležpri ustvarjenem rezultatu že <strong>na</strong> podlagi zako<strong>na</strong> (torej dolgoročno),kot pa če je ta njihova udeležba tudi v primeru dobrih poslovnih rezultatovodvis<strong>na</strong> izključno od dobre volje in milosti lastnikov in ki lahkopogodbo kadarkoli tudi odpovedo. Po temeljnih principih motivacijebi bilo <strong>na</strong>mrečvresnicimogoče utemeljeno sklepati ravno <strong>na</strong>sprotno,kajti učinek tovrstne delavske udeležbe je v <strong>na</strong>čelu tempiran in zaželenpredvsem <strong>na</strong> dolgi rokOdkod favoriziranje <strong>na</strong>čela »prostovoljnosti« udeležbe vpriporočiluSveta eu 92/443/ecc iz leta 1992, paje–če vemo kako se tovrstni dokumenti<strong>na</strong> ravni eu »usklajujejo« med članicami s silno različnimiinteresi in sistemi, da so lahko <strong>na</strong> koncu sploh sprejeti kot »skupni«– seveda povsem jasno. Pa še nekaj: tudi drugod po Evropi imajoopravka s hudim <strong>na</strong>sprotovanjem delodajalcev in lastnikov, da bi jimbili odvzeti sedanji izključni »privilegiji« glede delitve dobička in setemu – prav tako kot pri <strong>na</strong>s – hudo upirajo predvsem s sklicevanjem<strong>na</strong> »svetost lastninske pravice«. Zato je <strong>na</strong>vajanje tega priporočila kot»dokaza« za <strong>na</strong>vedeno, že <strong>na</strong> prvi pogled zdravorazumsko povsem nesmiselnotezo, kajpak povsem brezpredmetno.57Interes skupnosti za tak ukrep ni izkazan!Vobrazložitvivetads med drugim piše tudi (citat): »Ukrep obveznedelitve dobička ni ukrep, ki bi bil nujen za zagotovitev sekundarnihučinkov udeležbe pri dobičku (tj. že omenjeni blažitvi pritiskov <strong>na</strong> socialnetransferje, op. p.), saj interes skupnosti ni izkazan. Zaposleni zaopravljeno delo prejmejo plačilo za delo, katerega spodnja meja je določe<strong>na</strong>z Zakonom o minimalni plači,tapajedoloče<strong>na</strong> <strong>na</strong> podlagizneska izmerjenih življenjskih stroškov. S tem je delavcu zagotovlje<strong>na</strong>ustav<strong>na</strong> pravica do dostojnega življenja. [. . .] Ukrep ni niti primerenniti nujen za zagotovitev ciljev [. . .]«Da je ds že v os<strong>novi</strong> popolnoma zgrešil bistvo in smisel uvajanja obvezneudeležbe delavcev pri dobičku, ki niti približno ni socialne, am-
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija58pak strogo dolgoročne družbeno-razvojne <strong>na</strong>rave (ekonomsko učinkovitejšain socialno pravičnejša družbenoekonomska ureditev), jebilo obširneje pojasnjeno že zgoraj. K temu pa bi veljalo dodati še<strong>na</strong>slednje.Če je tovrst<strong>na</strong> udeležba delavcev nesporno ekonomsko in socialnokorist<strong>na</strong> in v prej pojasnjenem smislu (v <strong>na</strong>sprotju s trditvijods) celonuj<strong>na</strong> za uspešen gospodarski in socialni razvoj, po kakšnilogiki potemtakem ne bi smela biti uzakonje<strong>na</strong> kot obvez<strong>na</strong>? Mar potemtakemzakon v imenu nedotakljivosti »svete« pravice lastnikov dorazpolaganja s sadovi »svojega« kapitala torej ne bi smel predpisanitudi, denimo, oblikovanja obveznih rezerv iz dobička in še marsičesanesporno družbeno koristnega (npr. minimalne plače,itd.),karnespornopomeni poseg v »pravice« lastnikov v imenu javnega interesain je danes že zapisano v zakonodaji?Bistvo zakonodaje je <strong>na</strong>mreč pravuresničevanje splošnega družbenorazvojnegainteresa, ne varovanje nekih pridobljenih privilegijevdoločenih parcialnih družbenih skupin za vsako ceno, čeprav so ti privilegijimedtem več kotočitno že postali ekonomsko in socialno razvojnoretrogradni. Po kakšni logiki torej <strong>na</strong>j ne bi bilo smiselno in dopustnozačeti te udeležbe »sistemsko« uvajati takoj, ampak–bogvezakaj– enostavno čakati, da se bodo tem privilegijem njihovi nosilci postopnoin v neki daljni prihodnosti pač morda odrekli <strong>na</strong> prostovoljnipodlagi? In ne <strong>na</strong>zadnje: odkod sploh ideja, da je kljub morebitnemusplošnemu družbenemu interesu in imperativu družbenoekonomskerealnosti, ki je rezultat hitrega družbenega razvoja v zadnjih desetletjih,že <strong>na</strong>čelno absolutno nedopustno kakorkoli drezati vveljavne,sicerže dobrih dvesto let nespremenjene pravne temelje obstoječegadružbenoekonomskega sistema?Pravzaprav je mogoče <strong>na</strong> podlagi doslej povedanega postaviti ravno<strong>na</strong>sprotno trditev: skrajni čas je, da se to zgodi. Glede tega se bomopač morali v Sloveniji vendarle resno pomeniti in uskladiti glede vprašanja:Ali bomo formalnopravni sistem prilagajali objektivni realnostiali obratno – se pravi, da bomo objektivno realnost še <strong>na</strong>prej preprostoingnorirali in zaradi takih ali drugačnih interesov še <strong>na</strong>prej vzdrževalipri življenju formalni sistem, ki pa je v resnici že preživet in razvojnoretrograden?Nekaterim pač iz razumljivih razlogov sedanji družbenoekonomskisistem v celoti odgovarja in bi ga po možnosti radi ohranili doklerbo to »politično« pač lemogoče. To seveda še posebej velja tako zanekatere »kratkoročne« tuje investitorje, kot tudi za številne domačedo vratu zadolžene »tajkune«, ki so zdaj prisiljeni izčrpavati kuplje<strong>na</strong>podjetja za odplačilo svojih kreditov. A razkorak med pravom in real-
Mato Gostišanostjo je <strong>na</strong> tem področjužeprevelikinsezvsakimdnemšepovečuje,to pa za <strong>na</strong>daljnji ekonomski in socialni razvoj ne more biti dobro vnobenem primeru.Tudi Francozi zagotovo ne bi sprejeli zako<strong>na</strong>, če bi že takrat veljalopriporočilo Sveta Evrope 92/443/ecc!Pravi demagoški biser predstavlja <strong>na</strong>slednja trditev ds (citat): »Francoskaobvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku je bila uvede<strong>na</strong> predsprejemom <strong>na</strong>vedenega priporočila Sveta Evrope 92/443/eec [...] zgotovostjo pa je mogoče trditi, da tudi ta ne bi bila obvez<strong>na</strong>, če bi obodločanju o njenem sprejemu že bila sprejeta priporočila.« Šlo <strong>na</strong>j biseveda za z<strong>na</strong>no priporočilo, ne direktivo ali morda celo uredbo, Svetaes oz. po novem Sveta eu (in ne Sveta Evrope, ki je povsem druga institucija),s katerim se med drugim priporoča uveljavitev <strong>na</strong>čela prostovoljnostiudeležbe. Vir, po katerem so avtorji povzeli to očitno neumnost,ki seveda hudo žali francosko zdravo pamet, kajpak ni <strong>na</strong>veden.Vsekakor pa bi bilo verjetno precej bolj logično sklepati kvečjemuravno <strong>na</strong>sprotno – če bi bila obvez<strong>na</strong> udeležba res tako ekonomskopogub<strong>na</strong>, bi jo Francozi – tako kot so jo uvedli – brez dvoma že zdav<strong>na</strong>jsami ukinili, ne čakajoč<strong>na</strong>takš<strong>na</strong>alidrugač<strong>na</strong> evropska priporočila.Mimogrede morda v zvezi s tem ni <strong>na</strong> odmet opozoriti tudi, da jeSvet es omenjeno priporočilo sprejel leta 1992,Francijapajesvojzadnjizakon o fi<strong>na</strong>nčni participaciji zaposlenih sprejela leta 1994 in z njimni prav v ničemer omejila veljavnega sistema obvezne udeležbe delavcevpri dobičku v podjetjih z večkot50 zaposlenimi po zakonu iz leta1990 (tudi takrat pa je bilo sicer omenjeno priporočilo že v pripravi),ampak ga je celo dodatno utrdila s skrajšanjem zadržanih izplačil s pet<strong>na</strong> tri leta. O omenjeni domnevi Državnega sveta, ki je zapisa<strong>na</strong> celokot trditev, je torej vsekakor mogoče zelo resno dvomiti.Prav tako pa ni jasno, <strong>na</strong> podlagi katere baze podatkov je Državnisvet v zvezi s tem postavil še eno sila dvomljivo trditev, tj. da je bilaveči<strong>na</strong> družb z več kot50 zaposlenimi ob sprejemu zako<strong>na</strong> (torej leta1990) »v pretežni državni lasti«. Prvi francoski zakon o obvezni udeležbidelavcev pri dobičku je bil sprejet že leta 1967,ašelezakonizleta1990 je tovrstno udeležbo razširil tudi <strong>na</strong> podjetja z večkot50 (prej 100)zaposlenimi. A v te nesmisle se spričo vsega zgoraj povedanega niti nekaže več posebej poglabljati.59LiteraturaBadalič, V. 2010. »Humanost škodi poslu«, Intervju v Sobotni prilogi Dela,12.junij.Bec, B. 2009. »Metode ustvarjanja nove vrednosti po zaposlenem.« http://
Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku in ekonomska demokracija60www.poslovnisvet.si/clanki/vodenje/metode-ustvarjanja-dodanevrednosti-po-zaposlenem.Bohinc, R. 1993. Upravljanje gospodarskih družb. Ljublja<strong>na</strong>: Lege artis.Bolle de Bal, M. 1990. Plačilo za uspešnost v sodobni družbi. Kranj: Moder<strong>na</strong>organizacija.Bregantič, A. 2009. »Intelektualni in socialni kapital: vloga in pomen vpodjetju.« Diplomsko delo, Ekonomska fakulteta <strong>Univerze</strong> v Ljubljani.Dobovišek, A. 2010.»Menedžerječaka še veliko učenja.« Delo, priloga Poselin de<strong>na</strong>r, 5.julij.Eror, A. 2009. Udeležba delavcev pri dobičku: primerjalni pregled. Ljublja<strong>na</strong>:Raziskovalno-dokumentacijski sektor Državnega zbora.Gostiša, M. 2009. »Ekonomska demokracija <strong>na</strong>mesto mezdnega kapitalizma:programski manifest zsds.« Ekonomska demokracija, št. 6: 3–17.Ivančič, B. 2007. »Človeški kapital kot konkurenč<strong>na</strong> prednost podjetja.«Diplomsko delo, Fakulteta za ma<strong>na</strong>gement <strong>Univerze</strong> <strong>na</strong> <strong>Primorskem</strong>.Jančič, Z. 1997. »Sodobno podjetje kot organizacijska skupnost.« Industrijskademokracija 1 (12): 3–8.———. 2002. »Nova družbe<strong>na</strong> odgovornost podjetij.« Industrijska demokracija6 (12): 4–7.Jelovšek, J. 2006. »Merjenje intelektualnega kapitala v izbranih slovenskihpodjetjih.« Diplomsko delo, Ekonomska fakulteta <strong>Univerze</strong> vLjubljani.Kanjuo Mrčela, A. 1999. Lastništvo zaposlenih in ekonomska demokracija.Ljublja<strong>na</strong>: Fakulteta za družbene vede.———. 2004. »Fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija zaposlenih – trendi v eu in zda.«Industrijska demokracija 8 (5): 4–6.Kolaković, M. 2003. »Teorija intelektualnog kapitala.« Ekonomski pregled54 (11–12): 925–944.Malačič, J. 2004. »Kakšno z<strong>na</strong>nje potrebujemo za gospodarski razvoj?«http://www.pazu.si/dokumenti/25/2/2004/predavanje-Malacic_119.docMoži<strong>na</strong>, S. 2008. »Skrita vrednost podjetja ali intelektualni kapital.« Industrijskademokracija 9 (12): 3–6.Roos, J., G. Roos, L. Edvinsson in N. C. Dragonetti. 2000. Intelektualnikapital: krmarjenje po novem poslovnem svetu. Ljublja<strong>na</strong>: Inštitut zaintelektualni kapital.Šušteršič, J. 2010. »Prisil<strong>na</strong> delitev dobičkov.« Fi<strong>na</strong>nce, 28.maj.The Council of the European Communities. 1992. »Council Recommendationof 27 July 1992 Concerning the Promotion of ParticipationbyEmployedPersonsinProfitsandEnterpriseResults(Including
Mato GostišaEquity Participation) (92/443/eec).« Official Jour<strong>na</strong>l of the EuropeanCommunities l 245.Ustava Republike Slovenije. Uradni list Republike Slovenije, št. 33/1991,42/1997, 66/2000, 24/2003 in 69/2004.Vlada Republike Slovenije. 2010. »Predlog zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pridobicku – 1 (zuddob-1) – nujni postopek«. http://www.mg.gov.si/fileadmin/mg.gov.si/pageuploads/dnt/%c4%8Cistopis_zuddob-1.pdf61
Drugi delPrav<strong>na</strong> regulacija participacije pri dobičkupri <strong>na</strong>s in v svetu
3Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčneparticipacije v SlovenijiValenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaFi<strong>na</strong>nčno participacijo uvrščamo med tako imenovane pasivne oblikeparticipacije in jo razumemo kot udeležbo delavcev v rezultatu poslovanjapodjetja <strong>na</strong> podlagi dela, kjer so delavci udeleženi pri delitvidobička, ki ga ustvarijo (Gostiša 1996, 79). Načini delitve dobička meddelavce so različni in v razvitih tržnih ekonomijah že dobro uveljavljeni.Ločimo jih lahko predvsem <strong>na</strong> (Purič 2003, 5) udeležbo zaposlenihpri dobičku (angl. profit sharing), <strong>na</strong>črt delitve prihrankov (angl.gain sharing plans), posredno pa tudi delavsko delničarstvo (angl. employeestock ownership plan – esop).Različne oblike fi<strong>na</strong>nčne participacije so <strong>na</strong>jbolj razširjene v gospodarsko<strong>na</strong>juspešnejših državah, zlasti v zda in <strong>na</strong> Japonskem, v Evropipa zlasti v Franciji, Veliki Britaniji, <strong>na</strong> Nizozemskem in Danskem. V večiniomenjenih držav je pravica udeležbe delavcev v dobičku prepušče<strong>na</strong>avtonomni odločitvi podjetij. Izjema je Francija, kjer je pravicaudeležbe delavcev v dobičku pod določenimi pogoji, <strong>na</strong> primer številozaposlenih, predvide<strong>na</strong> statusnoprav<strong>na</strong> oblika in drugo, obvez<strong>na</strong>.Evropskaunijasejezačela intenzivneje ukvarjati s fi<strong>na</strong>nčno participacijokonec osemdesetih in v začetku devetdesetih let prejšnjegastoletja. Leta 1989 jo je Evropska komisija vključila v cilje Akcijskegaprograma za izvajanje Listine Skupnosti o osnovnih socialnih pravicahdelavcev (angl. Action Programme for the implementation of theCommunity Charter of Basic Social Rights of Workers). Svet eu je leta1992 izdal priporočilo št. 92/443/eec (The Council of the EuropeanCommunities 1992) o spodbujanju participacije delavcev v dobičku inrezultatih podjetja. Podlaga za sprejem priporočila so bila gradiva, <strong>na</strong>stala<strong>na</strong> podlagi obsežnih raziskav, katerih nosilec je bil Evropski uni-
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji66verzitetni inštitut v Firencah. Raziskave so bile opravljene v državahčlanicah kot pregled stanja <strong>na</strong> področju fi<strong>na</strong>nčne participacije ter kotpregled pozitivnih učinkov, kjer je bila fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija uvede<strong>na</strong>.Pozitivni učinki <strong>na</strong>j bi bili predvsem (Purič 2003, 8): motivacija oziromamotiviranost delavcev, povečanje storilnosti, izboljšanje podjetniškeučinkovitosti, večja fleksibilnost plač in makroekonomski učinekv razreševanju nezaposlenosti in stagflacije.V preambuli priporočila zapisani cilji fi<strong>na</strong>nčne participacije sopredvsem zagotavljanje širše razdelitve bogastva družb, večja vključenostdelavcev, razvoj družbe, motivacija, storilnost, večja konkurenčnostin podobno (Franca 2008). V okviru eu je bil pripravljen tudipregled fi<strong>na</strong>nčne participacije v državah članicah, imenovan »Pepperi Report«, ki je bil dvakrat dopolnjen, in sicer kot »Pepper ii Report« in»Pepper iii Report«, raziskava »Novejši trendi fi<strong>na</strong>nčne participacijedelavcev v eu«izleta1999 pa je dopolnila podatke iz poročil Pepper iin Pepper ii (Kanjuo Mrčela 2004, 27–29).Na podlagi številnih raziskav je torej splošno sprejeto dejstvo, davstop v sistem fi<strong>na</strong>nčne participacije poleg pravičnejše razdelitve bogastvadružb, in v kombi<strong>na</strong>ciji z demokratizacijo odnosov v družbi,predstavlja pomembno motivacijsko orodje za zadržanje delavcev vdružbi, pa tudi za njihovo večjo zavzetost pri samem delu, torej vplivatudi povečanje storilnosti. Državne zakonodaje lahko <strong>na</strong> večje vključenostdelavcev v sisteme fi<strong>na</strong>nčne participacije vplivajo s spodbudnimdavčnim in fi<strong>na</strong>nčnim okoljem, preprostimi postopki ter pregledno,transparentno in jasno zakonodajo.To poizkuša uresničevati tudi Slovenija, tako s sprejetjem veljavnegazuddob, kot z neuspelim poizkusom spreminjanja in dopolnjevanjatega zako<strong>na</strong>. Vendar glede <strong>na</strong> počasno uveljavljanje fi<strong>na</strong>nčneparticipacije v praksi je mogoče ugotoviti, da pri tem <strong>na</strong>ša država ni<strong>na</strong>jbolj uspeš<strong>na</strong>, kar lahko potrdimo tudi s številom družb, ki se odločajoza delitev dobička z delavci po zuddob. Temeljno vprašanječlanka je torej, zakaj je temu tako in ali bi z ustreznejšo zakonsko ureditvijopospešili uvajanje fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji.V <strong>na</strong>daljevanju prispevka so z a<strong>na</strong>lizo posameznih pomembnih delovzuddob in v predlogu zuddob-1 predvidenih sprememb predstavljeneglavne pomanjkljivosti veljavne zakonodaje ter predstavljenemožnerešitve,kibibileskladnetakospriporočilom eu kot z izkušnjamirazvitejših držav.Slovenski pravni okvirSlovenija ima pravico do delavske participacije zapisano v temeljnempravnem aktu države, to je v Ustavi Republike Slovenije. 75.člen <strong>na</strong>m-
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah Ferfoljarečdoloča, da delavci sodelujejo pri upravljanju v gospodarskih organizacijahin zavodih <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin in pod pogoji, ki jih določa zakon. Zakon,ki konkretno ureja področje soupravljanja, je Zakon o sodelovanjudelavcev pri upravljanju (zsdu) in se omejuje <strong>na</strong> področje urejanjaaktivne participacije delavcev iz <strong>na</strong>slova dela, ne ureja pa področjafi<strong>na</strong>nčne participacije. Prvi poizkus zakonskega urejanja področja fi<strong>na</strong>nčneparticipacije sega v leto 1997, ko je takrat<strong>na</strong> vlada rs pripravilaprvi predlog zako<strong>na</strong> o fi<strong>na</strong>nčni participaciji delavcev z imenom Zakono udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe (zuzdd). Predlog zako<strong>na</strong>je <strong>na</strong>čeloma sicer sledil evropskim priporočilom in izkušnjam <strong>na</strong> tempodročju, vendar se je omejeval le <strong>na</strong> udeležbo pri dobičku, ni pa urejaldelavskega delničarstva in davčnih olajšav. To so bili tudi glavni razlogi,da predlog zuzdd ni bil sprejet, pravzaprav se v parlamentu onjem ni niti razpravljalo. Sledil je predlog zako<strong>na</strong> o udeležbi zaposlenihpri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih iz leta 2005, kipravtako ni bil sprejet, <strong>na</strong>to je sledil predlog zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pridobičku, ki je bil osnova razprave in je bil po dopolnitvah tudi sprejetkot Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuddob). Ko je vlada rsleta 2006 objavila predlog zuddob, je kot glavni razlog za sprejetje letega<strong>na</strong>vedla ustvarjanje pravnega okvirja, ki bi deloval spodbudno zadružbe in delavce, kar bi pozitivno vplivalo <strong>na</strong> povečanje gospodarskerasti (Ministrstvo za gospodarstvo 2007). Ureditev udeležbe delavcevpri dobičku <strong>na</strong>j bi pomembno prispevala tudi k oblikovanju učinkovitejšegapodjetniškega okolja, v katerem bi bili v drugačni vlogi lahkodejavno udeleženi ali vključeni tudi delavci, kar bi pomenilo učinkovitejšesodelovanje med delavci in delodajalci. Kot je razvidno iz predlogazuddob (Ministrstvo za gospodarstvo 2007), so bili cilji zako<strong>na</strong>predvsem razvijanje in spodbujanje različnih oblik udeležbe delavcevpri dobičku, kar bi prineslo pozitivne učinke za višjo raven storilnostiin donosnosti družb. zuddob je bil sprejet 29.februarja2008,vveljavopa je stopil 29.marca2008.67Spreminjanje zuddob in <strong>na</strong>čelo prostovoljnostiSprejetje zuddob je prineslo velika pričakovanja tako <strong>na</strong> strani delavcevkot delodajalcev, v praksi pa zakon v dveh letih veljave ni prineselbistvene razširitve uporabe fi<strong>na</strong>nčne participacije. Kot je razvidno izregistra pogodb Ministrstva za gospodarstvo, so se skladno z zuddobza ta <strong>na</strong>čin motiviranja in <strong>na</strong>grajevanja delavcev do oktobra 2010 odločilile v 25 družbah.Vlada rs se je leta 2009 odločila, da bo zaradi ugotovljenih pomanjkljivostizako<strong>na</strong> in glede <strong>na</strong> majhno število podjetij, ki so sklenila pogodboo udeležbi delavcev pri dobičku, zuddob spremenila in dopol-
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji68Preglednica 3.1zuddobPrimerjava zuddob in predloga zuddob-1Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičkuNeOmejitve višine izplačil dobička20 odstotkov dobička posameznegaposlovnega leta vendar ne večkot10odstotkov letnega bruto zneska plač,izplačanih v družbi v poslovnem letu;<strong>na</strong>jvišji znesek <strong>na</strong> posameznega delavcane sme presegati 5000 evrovRok izplačila dobička po de<strong>na</strong>rni shemiOdloženi <strong>na</strong>čin (eno ali tri leta) kot pogojza koriščenje olajšavUporaba shem delitve dobičkaIzbira ene shemeMožnost <strong>na</strong>kupa delnic s popustomNeIzločitev določenih kategorij delavcevPretežni lastniki (25-odstotni delež) inčlani poslovodstva, prokuristi, izvršnidirektorjiDefinicija dobičkaČisti poslovni izid obračunskega obdobjapo zgd-1Predlog zuddob-1Da, če skupšči<strong>na</strong> družbe sprejme sklepo delitvi večkot25 %bilančnega dobičkaNajvečdvepovprečni bruto mesečniplači delavca, izplačani v poslovnemletu, <strong>na</strong> katerega se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša uporaba bilančnegadobička; <strong>na</strong>jvišji znesek <strong>na</strong>posameznega delavca ne sme presegati5000 evrovNe sme biti daljši od dne izplačila dividenddelničarjem, odloženi <strong>na</strong>čin izplačilani pogoj za koriščenje olajšavMož<strong>na</strong> kombi<strong>na</strong>cija obeh shemDa, <strong>na</strong> ravni skupine lahko sodelujejotudi kapitalske družbe, če se z delnicami<strong>na</strong>drejene družbe trguje <strong>na</strong> organiziranemtrgu vrednostnih papirjevPretežni lastniki (25-inveč odstotnidelež)Bilančni dobiček po zgd-1Možnost sklenitve pogodbe <strong>na</strong> ravni skupineNeDaObvez<strong>na</strong> merila za določitev pripadajočega zneska dobičkaViši<strong>na</strong> plače in število dni prisotnosti Niso določe<strong>na</strong><strong>na</strong> deluNadaljevanje <strong>na</strong> <strong>na</strong>slednji straninila (Ministrstvo za gospodarstvo 2010). V preglednici 3.1 so <strong>na</strong>vedenepredvidene spremembe zuddob, ki so se predvsem <strong>na</strong><strong>na</strong>šale <strong>na</strong> poenostavljanjepostopka sklenitve pogodbe, <strong>na</strong> delitev bilančnega dobička,<strong>na</strong> odpravo odloga izplačila pripadajočega zneska dobička indrugačno davčno obrav<strong>na</strong>vo izplačanega dobička delavcem ter posledičnospodbujanje deležnikov k čim večji uporabi zako<strong>na</strong> ter delitvidobička med delavce.
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaPreglednica 3.1zuddobNadaljevanje s prejšnje straniPredlog zuddob-1Obveznost določbe o delitvi dobička delavcem v statutu družbeDaNeMožnost zahteve delavca po predčasnem izplačiluDaNeObveznost obrestovanja neizplačanega pripadajočega dela dobičkaDa, <strong>na</strong>jmanj v skladu z obrestno mero, Neki jo komercialne banke med podpisompogodbe uporabljajo za dolgoročnevezane vlogePrenehanje veljavnosti pogodbe pri odstopu <strong>na</strong>jmanj polovice delavcevDaNeRegistracija pogodbePri Ministrstvu za gospodarstvo Pri Davčni upraviOlajšave za delavce pri plačilu dohodnineVštevanje dohodka v davčno osnovo,odvisno od roka izplačila: 100 odstotkovza izplačilo do enega leta; 30 odstotkovza izplačilo od enega do trehlet; 100 odstotkov za izplačilo <strong>na</strong>d tremiletiOlajšave za družbo pri ddpoOdvisne od roka izplačila, vendar <strong>na</strong>jvečvvišinidavčneosnove: ni olajšavza izplačila pred pretekom enega leta;70 odstotkov izplačanega dobička popreteku enega leta ali; 100 odstotkov izplačanegadobička po preteku treh let;dodatni odstotek zneska olajšave kotodhodek upravljanja zneska dobičkaOlajšave za družbo in delavce pri plačilu prispevkovOdvisne od roka izplačila: do enegaleta ni oprostitve; od enega do treh letse plačajo prispevki od 30 odstotkovdohodka; <strong>na</strong>d tri leta oprostitev plačilaprispevkovVdavčnoosnovosenevšteva50 odstotkovdohodka, ne glede <strong>na</strong> rok izplačila100 odstotkov pripadajočega zneskadobička, vendar <strong>na</strong>jvečvvišinidavčneosnove, ne glede <strong>na</strong> rok izplačilaOprostitev plačila ne glede <strong>na</strong> rok izplačila69Veljavni zuddob sledi <strong>na</strong>čelu prostovoljnosti, ki pravi, da je udeležbapri dobičku po zuddob prostovolj<strong>na</strong> tako za delavca kot zadružbo. Tako priporočilo zasledimo tudi v aneksu priporočila Sveta eu(The Council of the European Communities 1992). Družbam je torejprepušče<strong>na</strong> odločitev, da se za to možnost <strong>na</strong>grajevanja in motiviranjadelavcev odločijo po svoji presoji in v okviru zmožnosti družbe zaradipozitivnih učinkov, ki jih udeležba delavcev pri dobičku pri<strong>na</strong>ša.
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji70E<strong>na</strong>ko je tudi delavcem prepuščeno, da tak <strong>na</strong>čin participacije sprejmejoali ne. E<strong>na</strong>ko rešitev je sprva predvideval tudi predlog zuddob-1.Tik pred pošiljanjem predloga v razpravo v Državni zbor pa je bil <strong>na</strong>Odboru za gospodarstvo dne 13. 5. 2010 izglasovan amandma k 3.členuzuddob-1,kibivdoločenih pogojih določal obvezno udeležbo pri dobičku,in sicer bi se moral del dobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev, obvezno<strong>na</strong>meniti delavcem, če bi skupšči<strong>na</strong> družbe sprejela sklep o delitvivečkot25 odstotkov bilančnega dobička. Del bilančnega dobička,ki bi se v tem primeru delil delavcem, ne bi smel biti manjši od 25odstotkov celotnega bilančnega dobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev,razen, če bi ta znesek presegel kriterije iz zuddob-1. Tako dopolnjenpredlog zuddob-1 je bil v Državnem zboru rs sprejet 20. maja2010,vendar je Državni svet rs <strong>na</strong> zuddob-1 izglasoval veto. Prav uzakonitevpogojno obvezne udeležbe je bila vzrok, da je Državni svet rsizglasoval veto <strong>na</strong> zuddob-1, kije<strong>na</strong>toprivedeldo»padca«zako<strong>na</strong>v ponovnem glasovanju v Državnem zboru. Med drugimi razlogi Državnisvet (2010) <strong>na</strong>vaja tudi, da bi obvez<strong>na</strong> delitev dobička imela izrazitonegativne družbene učinke, <strong>na</strong> srednji in dolgi rok pa bi ustvarilanekonkurenčne gospodarske pogoje. Uzakonitev obvezne udeležbe<strong>na</strong> omenjen <strong>na</strong>čin ne bila nujno pozitiv<strong>na</strong> sprememba. Francija, kotedi<strong>na</strong> evropska država s pogojno obvezno udeležbo, med ostalimipogoji <strong>na</strong>vaja tudi število delavcev, upoštevan je torej vidik velikostidružbe glede <strong>na</strong> število zaposlenih. Predlog zuddob-1 pa vidika velikostidružbe, <strong>na</strong> primer pogoja števila delavcev, pri obvezni delitvidobička ni predvideval.Vponovnemodločanju Državnega zbora rs 18.junija2010 zuddob-1 ni bil sprejet. V sporočilu za javnost je Ministrstvo za gospodarstvo(sta 2010) menilo, da bi bilo treba uveljaviti prvoten koncept udeležbedelavcev pri dobičku, kot ga je predlagala vlada in je temeljil <strong>na</strong>prostovoljnosti delitve dobička, <strong>na</strong> poenostavitvi postopkov, odpraviodloga izplačila in <strong>na</strong> davčnih spodbudah. Če bi v Državnem zboruobstajala podpora prvotnemu predlogu, bi ministrstvo ponovno vložilov sprejem prvotni predlog zuddob-1 (sta 2010). Do oktobra 2010se ministrstvo za ponovno predlaganje zako<strong>na</strong> ni odločilo.Omejitve po zuddobE<strong>na</strong> glavnih pomanjkljivosti veljavnega zuddob je določba 1. odstavka2. čle<strong>na</strong>, ki pravi, da se zakon uporablja za vse kapitalskedružbe, kot jih določa zakon, ki ureja gospodarske družbe, razen določbo delniški shemi, ki se uporablja samo za delniške družbe, katerihdelnice so uvrščene <strong>na</strong> organiziran trg vrednostnih papirjev (javnedelniške družbe). Zakon o gospodarskih družbah (zgd-1)v3.členu <strong>na</strong>-
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaPreglednica 3.2Podjetja v Sloveniji po pravnoorganizacijski obliki in velikostiglede <strong>na</strong> število oseb, ki delajo (skd 2008)(1) (2) (3) (4) (5) (6) (7)Družbe z omejeno44.120 20.025 17.864 5071 1031 129odgovornostjoDružbe z neomejeno 1803 1201 551 51 0 0odgovornostjoDelniške in komanditne 928 116 148 189 315 160delniške družbeKomanditne družbe 814 590 207 14 1 2Samostojni podjetniki 73.633 52.849 19.412 1325 47 0posameznikiPodjetja – skupaj 152.541 100.923 41.360 7.661 2.212 385Naslovi stolpcev: (1) pravnoorganizacijska oblika, (2)skupaj,(3)mikro(0–1), (4)mikro(2–9), (5) majhno (10–49), (6)srednje(50–249), (7)veliko(>250). Povzeto po Statističniurad Republike Slovenije 2008.71vaja kot kapitalske družbe delniško družbo, družbo z omejeno odgovornostjo,komanditno delniško družbo in evropsko delniško družbo.zuddob se torej ne more uporabljati za delitev dobička v osebnihdružbah (d. n. o. in k. d.) in pri samostojnih podjetnikih posameznikih(s. p.). Zakon, ki <strong>na</strong>j bi torej spodbujal fi<strong>na</strong>nčno participacijo, izločavelik del gospodarskih subjektov in posledično tudi diskriminira delavcev teh tipih družb. V zuddob zapisano <strong>na</strong>čelo e<strong>na</strong>kosti (5. člen)torej ne zagotavlja e<strong>na</strong>ke obrav<strong>na</strong>ve vsem delavcem v državi, ampakje ta e<strong>na</strong>kost zagotovlje<strong>na</strong> le vsem delavcem v družbah, ki se odločijoza pristop k fi<strong>na</strong>nčni participaciji v skladu s tem zakonom. To je tudiv <strong>na</strong>sprotju s Priporočilom Sveta eu,kivaneksupriporoča, <strong>na</strong>j bodoupravičenci oziroma prejemniki izplačil iz <strong>na</strong>slova fi<strong>na</strong>nčne participacijevsi zaposleni prek pogodb o zaposlitvi, ne glede <strong>na</strong> obliko, tipali velikost podjetja. Da gre pravzaprav za pomemben del slovenskegagospodarstva, je razvidno iz preglednice 3.2, kjer so prav samostojnipodjetniki <strong>na</strong>jpogostejša pravnoorganizacijska oblika v Sloveniji.Priporočilo Sveta eu gre pravzaprav še dlje, saj celo izrecno priporoča,<strong>na</strong>j se sistemi fi<strong>na</strong>nčne participacije uporabljajo tako v zasebnihkot javnih podjetjih, edini pogoj pa je možnost zagotavljanja nedvoumnihkazalnikov o uspešnosti podjetja.Vpredloguzuddob-1 zakonodajalec kljub številnim predlogom,kritikam in pripombam ni predlagal sprememb, kar vsekakor ne zasledujecilja, ki ga je zapisala Vlada rs v uvodu predloga zuddob-1, kjerlahko preberemo, da je cilj spremembe zuddob spodbuditi družbe kčim večji uporabi zako<strong>na</strong> ter delitvi dobička med delavce (Ministrstvoza gospodarstvo 2010).
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji72Podobno izločevalno deluje zakon pri možnosti izbire delniškesheme, kajti družbe, katerih delnice niso uvrščene <strong>na</strong> organiziran trgvrednostnih papirjev, prav tako pa tudi vse ostale kapitalske družbe,ne morejo izbrati delniške sheme. Delitev dobička v obliki lastniškegadeleža po zuddobjetakomož<strong>na</strong>lezaozekkrogdelniškihdružb,delniškedružbe, ki ne kotirajo <strong>na</strong> borzi ali družbe z omejeno odgovornostjopa lahko k fi<strong>na</strong>nčni participaciji v skladu z zuddob pristopijole z izbiro de<strong>na</strong>rne sheme. Delniška shema je ostala tudi v predloguzuddob-1 kot mož<strong>na</strong> izbira le za javne delniške družbe, torej uporabadelniške sheme v nejavnih delniških družbah in družbah z omejenoodgovornostjo tudi po zuddob-1 ne bi bila mož<strong>na</strong>. Te družbe sicerlahko izberejo kot obliko <strong>na</strong>grajevanja svojih delavcev tudi možnostudeležbe pri lastništvu, vendar ne po določilih zuddob, zato jim vtakem primeru ne pripadajo olajšave, ki jih zuddob ponuja (Franca2008). Glede <strong>na</strong> to, da je zakonodajalec v predlogu zuddob zapisal,da se s predlogom zako<strong>na</strong> želijo razvijati in spodbujati različne oblikeudeležbe delavcev pri dobičku, tako da bodo v <strong>na</strong>jvečji meri doseženipozitivni učinki za višjo raven storilnosti in donosnosti družb inda <strong>na</strong>j bi bila izbira o pozitivnih učinkih prepušče<strong>na</strong> družbam, je todoločilo neutemeljeno. Po zuddob <strong>na</strong>mreč veči<strong>na</strong> družb, za katerezakon velja, nima možnosti izbire, prostovolj<strong>na</strong> je le odločitev, ali bodružba pristopila k delitvi dobička med delavce ali ne. To določilo tudine sledi Priporočilu Sveta eu,kipriporoča, <strong>na</strong>j se v zakonskih podlagahpredvidijo različne oblike fi<strong>na</strong>nčne participacije, med katerimi sebodo lahko odločali udeleženci. Ker se z različnimi oblikami fi<strong>na</strong>nčneparticipacije dosegajo različni cilji, ki ob ustreznem dopolnjevanju inpovezovanju lahko privedejo do večjega učinka, bi morala biti takamožnost predvide<strong>na</strong> (Franca 2008).Je pa predlog zuddob-1 predvideval spremembo pri možnosti kombi<strong>na</strong>cijeobeh shem, seveda samo za javne delniške družbe. V 12.členupredloga zuddob-1 je bila izrecno dovolje<strong>na</strong> možnost kombi<strong>na</strong>cijeobeh shem. Veljavni zuddob pa v 4.odstavku2.čle<strong>na</strong> <strong>na</strong>vaja, da imalahko družba za <strong>na</strong>men uporabe zako<strong>na</strong> sklenjeno le eno od shem,torej kombi<strong>na</strong>cija de<strong>na</strong>rne in delniške sheme ni mogoča. Temu sleditudi določilo 12.čle<strong>na</strong> zuddob,kipravi,daselahkopogodbenistrankidogovorita za de<strong>na</strong>rno ali delniško shemo udeležbe pri dobičku.Po zuddob (2. odstavek2. čle<strong>na</strong>) lahko družba izplača <strong>na</strong>jveč petinodobička posameznega poslovnega leta, vendar ne več kotdesetinoletnega bruto zneska plač, izplačanih v družbi v tem poslovnemletu, hkrati pa lahko delavec skladu z zuddob prejme <strong>na</strong>jveč5000 evrov. V predlogu zuddob-1 so bile predvidene <strong>na</strong>slednje spremembe:delavcu se lahko izplača <strong>na</strong>jvečdvepovprečni bruto mesečni
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah Ferfoljaplači delavca, izplačani v poslovnem letu, <strong>na</strong> katerega se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša uporababilančnega dobička, <strong>na</strong>jvišji znesek, ki ga delavec lahko prejme,pa ostaja nespremenjen. Omejitve <strong>na</strong> petino dobička posameznegaposlovnega leta in ne več kot desetino letnega bruto zneska plač predlogzuddob-1 ni več predvideval, kar je vsekakor bila pozitiv<strong>na</strong> sprememba.Tako ostaja v veljavi omejitev <strong>na</strong> petino dobička posameznegaposlovnega leta, kar precej omejuje družbe, ki bi bile pripravljenemed delavce razdeliti več dobička. To družbe sicer lahko <strong>na</strong>redijo,vendar v takem primeru niso upravičene do davčnih in drugiholajšav po zuddob.Davčne olajšave in olajšave pri prispevkih za socialno varnostAli se bo družba odločila za delitev dobička tudi med delavce, je vvelikimeriodvisnotudiodolajšav,kijihzakonnudi.Olajšave,kijihnudi zuddob, so, ob izpolnjevanju ostalih pogojev, predvsem vezane<strong>na</strong> rok izplačila pripadajočega zneska dobička pri de<strong>na</strong>rni shemi oziromarazpolaganja z delnico.Družba lahko tako uveljavlja olajšavo pri davku od dohodkov pravnihoseb, in sicer lahko uveljavlja zmanjšanje davčne osnove, določenepo zddpo-2:• če je izplačilo izvršeno po preteku treh let od dne pridobitve pravicedo pripadajočega zneska dobička, pripada olajšava v višini100 odstotkov izplačanega zneska,• če je izplačilo izvršeno po preteku enega leta od dne pridobitvepravice do pripadajočega zneska dobička, pa pripada olajšava vvišini 70 odstotkov izplačanega zneska.Če je udeležba pri dobičku delavcem izplača<strong>na</strong> pred potekom enegaleta od dne sprejetja sklepa o potrditvi letnega poročila, se olajšavane more uveljavljati.Ker se po zuddob pripadajoči znesek dobička šteje za dohodek izdelovnega razmerja (1.odstavek32.čle<strong>na</strong>), je kot tak podvržen obdavčenjuz dohodnino in plačilu prispevkov za socialno varnost. Zakonomogoča olajšave pri prispevkih za socialno varnost tako za družbokot delavce, ki pa so prav tako pogojene s časom izplačila pripadajočegazneska dobička:• za izplačilo po poteku treh let od dne pridobitve pravice do pripadajočegazneska dobička velja za prispevke za socialno varnostoprostitev plačila,• za izplačilo po poteku enega leta od dne pridobitve pravice dopripadajočega zneska dobička se prispevki za socialno varnostobraču<strong>na</strong>jo in plačajo od 30 odstotkov tega dohodka,73
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji74• za izplačilo pred potekom enega leta od dne pridobitve pravicedo pripadajočega zneska dobička pa se prispevki za socialno varnostobraču<strong>na</strong>jo in plačajo od celotnega dohodka.E<strong>na</strong>ki roki veljajo tudi za izplačane obresti, dogovorjene v pogodbiin v skladu z zuddob. Za pripadajoči znesek dobička in obresti, izplačanededičem delavca, velja 100-odstot<strong>na</strong> olajšava ne glede <strong>na</strong> časizplačila.Dohodni<strong>na</strong> je davek od dohodkov fizične osebe in znižuje neto izplačilopripadajočega dobička delavcu, zato so predvidene olajšave,ki jih v tem primeru koristi samo delavec. Tudi tukaj zuddob <strong>na</strong> e<strong>na</strong>k<strong>na</strong>čininve<strong>na</strong>kihčasovnih obdobjih omogoča olajšavo:• zaizplačilo po poteku treh let od dneva pridobitve pravice do pripadajočegazneska dobičkasenevštevavdavčno osnovo v višini100 odstotkov izplačila,• zaizplačilo po poteku enega leta od dneva pridobitve pravice dopripadajočega zneska dobička se ne všteva v davčno osnovo v višini70 odstotkov izplačila,• zaizplačilo pred potekom enega leta od dneva pridobitve pravicedo pripadajočega zneska dobička pa se všteva v davčno osnovocelotno izplačilo.Za izplačane obresti so predvidene e<strong>na</strong>ke olajšave kot za izplačilopripadajočega zneska dobička. Upoštevati pa je treba, da se obresti,ki so dogovorjene <strong>na</strong> podlagi pogodbe in zuddob (5. odstavek32.čle<strong>na</strong>), štejejo za obresti od de<strong>na</strong>rnih depozitov pri bankah in hranilnicah,ustanovljenih v skladu s predpisi v Republiki Sloveniji. Zato jetreba upoštevati še določilo, da se po 133.členu zdoh-2 seštevek davčnihosnov od obresti <strong>na</strong> de<strong>na</strong>rne depozite pri bankah in hranilnicahzmanjša za 1000 evrov.Predlog zuddob-1 je precej spreminjal predvidene olajšave. Najpomembnejšasprememba je bila, da ni bil večpredvidenodložen<strong>na</strong>činizplačila pripadajočega dela dobička, zato bi se olajšave družbi priz<strong>na</strong>lene glede <strong>na</strong> rok izplačila. Družba bi lahko uveljavljala zmanjšanjedavčne osnove po zddpo-2 v višini pripadajočega zneska dobička,izplačanega po zuddob-1. Sam fi<strong>na</strong>nčni učinek spremembe se pokažepri izplačilu dobička pred potekom enega leta, kjer je po zuddobtreba obraču<strong>na</strong>ti in plačati prispevke za socialno varnost in dohodnino<strong>na</strong> celotni znesek izplačila pripadajočega dobička, hkrati padružba ni upraviče<strong>na</strong> do olajšave pri ddpo.Popredloguzuddob-1 biv tem primeru družba in delavci prihranili:• družba ne bi plačala prispevkov in bi lahko koristila olajšavo priddpo v višini 100 odstotkov izplačanega dobička,
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah Ferfolja• delavci prav tako ne bi plačali prispevkov, dohodni<strong>na</strong> pa bi bilaplača<strong>na</strong> le od 50 odstotkov izplačanega zneska dobička.V primeru odloga izplačila dobička za tri leta pa bi bil učinek ugodnejšipo trenutno veljavnem zuddob:• družba ne bi plačala prispevkov in bi lahko koristila olajšavo priddpo v višini 100 odstotkov izplačanega dobička,• delavci prav tako ne bi plačali prispevkov, iz davčneosnovezadohodninobi se izvzel celoten izplačanznesekinpripadajoče obresti,medtem ko bi po predlogu zuddob-1 olajšave ostale e<strong>na</strong>ke ne glede<strong>na</strong> rok izplačila:• družba ne bi plačala prispevkov in bi lahko koristila olajšavo priddpo v višini 100 odstotkov izplačanega dobička,• delavci prav tako ne bi plačali prispevkov, vendar pa bi moraliplačati dohodnino od 50 odstotkov izplačanega zneska dobička.Predlog zuddob-1 torej ne bi več spodbujal odloženega <strong>na</strong>či<strong>na</strong> izplačiladobička, kot to predvideva zuddob. Delavci bi tako lahko hitrejedobili izplačan pripadajoči del dobička brez izgube olajšav sstrani družbe, kar bi imelo pri delavcih verjetno pozitiven učinek.Pregled zakonodaje razvitejših držav, <strong>na</strong> primer zda in Francije pakaže, da države tudi z olajšavami spodbujajo odloženi <strong>na</strong>čin izplačiladobička, družbe pa tako lahko zadržane zneske uporabljajo samo vtočno določene <strong>na</strong>mene (investicije, pokojninski <strong>na</strong>črti in podobno).Tak <strong>na</strong>čin je predvsem v časih recesije lahko dober <strong>na</strong>čin, da delavcesicer vključimo v sisteme delitve dobička, hkrati pa zagotovimo družbiprepotrebno likvidnost.75Administrativne ovireEden od pokazateljev ustrezne zakonske ureditve je tudi obseg administrativnihzahtev, ki jih zakon predvideva. Presoja zuddob s tega vidikapokaže, da zakon predvideva izpolnjevanje določenih pogojev,ki so administrativno, časovno in ne <strong>na</strong>zadnje tudi stroškovno zahtevni,predvsem pa nepotrebni. zuddob <strong>na</strong> primer določa, da lahkodružba in delavci pristopijo k podpisu pogodbe o udeležbi pri dobičkule, če statut oziroma družbe<strong>na</strong> pogodba družbe v skladu z zakonom,ki ureja gospodarske družbe, dovoljujeta, da se dobiček družbelahko uporabi za udeležbo delavcev pri dobičku (9. člen zuddob). Vkolikor v statutu družbe oziroma družbeni pogodbi ni določila, ki bitako delitev dobička predvidevalo, mora skupšči<strong>na</strong> družbe z <strong>na</strong>vadnovečino pri sklepanju zastopanega osnovnega kapitala sprejeti spremembostatuta ali družbene pogodbe, v kateri mora določiti, da se
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji76dobiček družbe lahko uporabi za udeležbo delavcev pri dobičku, sklepskupščine pa mora vsebovati tudi pooblastilo poslovodstvu za sklenitevpogodbe. Ker je <strong>na</strong> podlagi zgd-1 treba spremembo statuta opraviti<strong>na</strong> podlagi notarskega zapisa in vpisati spremembe v register (516.člen), je za družbe lahko to nepotreb<strong>na</strong> administrativ<strong>na</strong> in stroškov<strong>na</strong>ovira. Predlog zuddob-1 (4. odstavek8. čle<strong>na</strong> in 9. člen) tako ni zahtevalveč spremembe statuta, ampak je predvideval, da se lahko neglede <strong>na</strong> zakon, ki ureja gospodarske družbe, dobiček delavcem delipo zakonu, tudi če statut oziroma družbe<strong>na</strong> pogodba družbe tega nedoloča. Poslovodstvu, ki odloča o sklenitvi pogodbe, pa je <strong>na</strong>lagal, da<strong>na</strong> prvi <strong>na</strong>slednji skupščini obvesti delničarje o pobudi delavcev ter osvojem mnenju, ki ga je posredovalo delavcem. Na podlagi tega obvestilabi morala skupšči<strong>na</strong> odločati o pooblastilu poslovodstvu za sklenitevpogodbe.Administrativo oviro je predstavljala tudi registracija pogodbe oudeležbi delavcev pri dobičku pri Ministrstvu za gospodarstvo. Kot<strong>na</strong>rekuje 21. člen zuddob, lahko davčne in druge olajšave družba indelavci izkoristijo le, če je sklenje<strong>na</strong> pogodba odobre<strong>na</strong> in vpisa<strong>na</strong> vposeben register, pristojnosti za odobritev pogodbe pa ima ministerza gospodarstvo. Zahtevo za odobritev pogodbe in vpis v register vložioseba, ki je po zakonu ali aktih družbe pooblašče<strong>na</strong> za zastopanjedružbe. V zahtevi za vpis pogodbe v register je treba <strong>na</strong>vesti podatkeo pogodbenih strankah, obdobje veljavnosti pogodbe in shemo udeležbepri dobičku, ki je določe<strong>na</strong> s pogodbo, ter priložiti pogodbo vizvirniku ali overjenem prepisu. Ministrstvo za gospodarstvo pogodboodobri in vpiše v register, v kolikor je le-ta usklaje<strong>na</strong> z zuddob in soprijavi priložene predpisane listine, drugače odobritev zavrne. Rok zaizdajo odločbe, ki se vroči podpisnicam pogodbe, je 15 dni od prejemapopolne zahteve. Z vpisom pogodbe v register ter z izpolnitvijo drugihpogojev po zuddob družba in delavci pridobijo pravico do uveljavitvedavčnih olajšav (24.člen zuddob).Predlog zuddob-1 je z <strong>na</strong>menom poenostavitve postopka opuščalobvezno registracijo pogodb pri Ministrstvu za gospodarstvo kot predpogojza uveljavljanje olajšav. V 19. členu predloga zuddob-1 takolahko preberemo, da bi se pridobila davč<strong>na</strong>olajšavaterdrugač<strong>na</strong>davč<strong>na</strong> obrav<strong>na</strong>va <strong>na</strong> podlagi posredovanja pogodbe Davčni upravirs s strani poslovodstva družbe v roku 15 dni po sklenitvi pogodbe.E<strong>na</strong>k postopek in rok je bil predviden za spremembe in dopolnitve pogodbe,obveščanje Davčne uprave pa je bilo predvideno prek sistemaeDavki. Postopek registracije pogodbe bi se <strong>na</strong> tak <strong>na</strong>čin poenostavil,kar bi družbam pomenilo pomembno administrativno razbremenitev.
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaPostopek sklenitve pogodbePostopek sklenitve pogodbe je v zuddob določen v 8. členu. Pri postopkusklenitve pogodbe o udeležbi pri dobičku kot pobudnik in podpisnik<strong>na</strong> strani družbe <strong>na</strong>stopa poslovodstvo družbe, zakon pa razlikujemed pobudniki in podpisniki <strong>na</strong> strani delavcev. Pobudniki sotako <strong>na</strong> strani delavcev lahko (2. odstavek8. čle<strong>na</strong> zuddob) reprezentativnisindikat v družbi, svet delavcev oziroma delavski zaupnikali eden ali več predstavnikov delavcev, ki jih delavci imenujejo <strong>na</strong>zboru delavcev. V tem primeru zakon ne daje prednosti nobenemudelavskem predstavništvu, zato je s pravnega vidika popolnoma vseeno,kdo od <strong>na</strong>vedenih to stori, priporočljivo pa je sodelovanje vsehdelavskih predstavništev znotraj družbe za zagotovitev boljšega pogajalskegapoložaja <strong>na</strong>sproti poslovodstvu in večjo legitimnost z vidikazastopanja delavcev (Franca 2008). Podpisniki pogodbe <strong>na</strong> strani delavcevpa so strogo hierarhično določeni (10.člen zuddob):• reprezentativni sindikat v družbi,• če je v družbi organiziranih več reprezentativnih sindikatov, le-tiodločajo o sklenitvi pogodbe skupaj,• če v družbi ni organiziranega reprezentativnega sindikata, odločao sklenitvi pogodbe svet delavcev oziroma delavski zaupnik, organiziranv skladu z zakonom, ki ureja sodelovanje delavcev priupravljanju,• v kolikor pa v družbi ni organiziranega reprezentativnega sindikataniti sveta delavcev oziroma delavskega zaupnika, odločajo osklenitvi pogodbe delavci neposredno <strong>na</strong> zboru delavcev. Sklepo sklenitvi pogodbe mora biti sprejet z večino glasov (absolut<strong>na</strong>veči<strong>na</strong>) vseh delavcev v družbi.Zakon torej postavlja reprezentativni sindikat v <strong>na</strong>drejen položaj,kajti če je ta prisoten v družbi in če le-ta pogodbe ne podpiše, ne morepriti do njene sklenitve. Ker pa je reprezentativnost sindikata pridoblje<strong>na</strong><strong>na</strong> podlagi reprezentativnosti <strong>na</strong> panožni ali državni ravni, kotto določa Zakon o reprezentativnosti sindikatov (zrsin), in ne <strong>na</strong> ravnidružbe, bi bila boljša rešitev, da se obe delavski predstavništvi postaviv e<strong>na</strong>k položaj oziroma se postavi v <strong>na</strong>drejeni položaj delavsko voljenopredstavništvo kot organ, ki je izvoljen s strani delavcev v družbi(Franca 2008).zuddob določa, da mora poslovodstvo v primeru pobude, dane sstrani delavcev, v roku 30 dni od njenega prejema oblikovati svojemnenje z utemeljitvijo in ga poslati delavcem <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin, kot se v skladuz zakonom, ki ureja sodelovanje delavcev pri upravljanju, obvestijodelavci (3. odstavek8. čle<strong>na</strong>). zsdu ne določa posebnega <strong>na</strong>či<strong>na</strong> ob-77
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji78veščanja, zato je <strong>na</strong>men določbe verjetno obveščati delavce <strong>na</strong> ustaljeni<strong>na</strong>čin v družbi, torej <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin, kot se obvešča svet delavcev in/alisindikate. Glede <strong>na</strong> pomembnost uresničevanja fi<strong>na</strong>nčne participacije,tako za družbo kot za delavce, se vsekakor priporoča čim pogostejšapis<strong>na</strong> in ust<strong>na</strong> komunikacija oziroma druge ustaljene oblike notranjekomunikacije (Franca 2008). Poslovodstvo lahko takoj po poslanemmnenju delavcem začne pogajanja za sklenitev pogodbe, lahkopa svoje mnenje z utemeljitvijo pošlje tudi skupščini, da se le-ta dopobude opredeli. Če je poslovodstvo svoje mnenje z utemeljitvijo poslaloskupščini, mora rav<strong>na</strong>ti v skladu s sklepom skupščine (4. odstavek8.čle<strong>na</strong>). zuddob v primeru pobude s strani poslovodstva ne določaničesar, kar je verjetno posledica pričakovanja, da bo pobuda zasklenitev pogodbe večinoma prihajala z delavske strani. V kolikor pado tega pride, je smiselno slediti postopku, ki velja v primeru pobudes strani delavcev (Franca 2008).V <strong>na</strong>daljnjem postopku za sklenitev pogodbe <strong>na</strong>stopata <strong>na</strong> stranidružbe poslovodstvo ali osebe, ki jih pooblasti, <strong>na</strong> strani delavcev pareprezentativni sindikat v družbi, svet delavcev oziroma delavski zaupnikali eden ali več predstavnikov delavcev, ki jih delavci imenujejo<strong>na</strong> zboru delavcev (5. odstavek8. čle<strong>na</strong>). Pogodba je sklenje<strong>na</strong>, ko jopodpišejo pooblaščene osebe, uporablja pa se za <strong>na</strong>slednje poslovnoleto, šteto od dneva sklenitve pogodbe (6.odstavek8.čle<strong>na</strong>). Ta zakonskadoločba jasno opredeljuje, kdaj je pogodba sklenje<strong>na</strong> in od kdaj seuporablja, ne določa pa izrecno, katero je prvo leto, za katerega je mogočedeliti ustvarjeni dobiček, zato so se v zvezi s tem pojavila vprašanja.Ministrstvo za gospodarstvo (2008) je v zvezi s tem vprašanjemizdalo stališče, da je lahko udeležba pri dobičku po zuddob, za katerose lahko uveljavljajo davčne olajšave, prvič dogovorje<strong>na</strong> za dobičekposlovnega leta, ki se začne 1.januarja2008 ali kasneje. Do davčneobrav<strong>na</strong>ve po pravilih zuddob je upraviče<strong>na</strong> le delitev dobička, ki jeustvarjen v letu 2008 (tekoči dobiček), kar pomeni, da morebitni prenesenidobiček (dobiček iz preteklih let) ne more biti deležen <strong>na</strong>vedeniholajšav. Iz <strong>na</strong>vedenega izhaja, da bo lahko do prvih primerov uveljavljanjadavčnih olajšav po zuddob (de<strong>na</strong>rne sheme, kjer pridobijosubjekti olajšave po enem letu odloga izplačila) prišlo v letu 2010 –priugotavljanju davčne osnove gospodarskih družb za leto 2010 (Ministrstvoza gospodarstvo 2008). Razlaga ministrstva je bila pomemb<strong>na</strong>,ker je bil zuddob sprejet leta 2008, določba 6. odstavka8. čle<strong>na</strong> papravi, da se pogodba uporablja za <strong>na</strong>slednje poslovno leto, šteto oddneva sklenitve pogodbe. To možnost je izkoristilo 10 družb, ostalih 8družb, ki so v letu 2008 sklenile pogodbo, pa se je odločilo za delitevdobička iz poslovnega leta 2009.
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaDefinicija pojma »dobiček«Po sprejetju pogodbe, ki delavcem daje pravico do udeležbe pri dobičku(1.odstavek11.čle<strong>na</strong>), lahko seveda dejansko tudi pride do delitvedobička, če družba le-tega ustvari in ugotovi v izkazu poslovnegaizida družbe. zuddob opredeljuje dobiček, <strong>na</strong>menjen delitvi med delavce,kot čisti poslovni izid obračunskega obdobja, kot ga določa zakon,ki ureja gospodarske družbe (3. točka 6. čle<strong>na</strong>). Zakon o gospodarskihdružbah (zgd-1) opredeljuje le-tega v 19. točki drugega odstavka66. čle<strong>na</strong> in je razlika med vsemi prihodki in odhodki družbepo poplačilu davkov določenega poslovnega leta.Predvide<strong>na</strong> sprememba v predlogu zuddob-1 pa je drugače opredeljevalapojem dobička, in sicer kot bilančni dobiček, kot ga določazgd-1. Bilančni dobiček pa ni samo dobiček določenega poslovnegaleta, ampak je vsota čistega dobička oziroma izgube, prenesenega dobičkaoziroma izgube ter morebitnih zmanjšanj (sprostitev) kapitalskihrezerv ter rezerv iz dobička oziroma povečanj (dodatnih oblikovanj)rezerv iz dobička (24. točka petega odstavka 66. čle<strong>na</strong> zgd-1).Družba bi torej s sklenitvijo pogodbe o udeležbi pri dobičku delilatudi pretekle dobičke, hkrati pa bi morebit<strong>na</strong> izguba vplivala <strong>na</strong> masoza razdelitev dobička v več <strong>na</strong>slednjih letih, ne samo v tekočem letu.Družba oziroma lastniki družbe bi tako z delavci delili tveganje za morebitneizgube.79Obvezne sestavine pogodbezuddob določa obvezne sestavine pogodbe o udeležbi pri dobičku(4. odstavek7. čle<strong>na</strong>). Pri tolmačenju tega čle<strong>na</strong> se je zaradi besednezveze »pogodba mora vsebovati predvsem« postavilo vprašanje, ali sotorej <strong>na</strong>vedene sestavine obvezne ali ne. Ministrstvo za gospodarstvo(2008) je podalo razlago, da zakon z besedo »predvsem« jasno določa,da lahko pogodba poleg obveznih elementov, ki jih določa, vsebuje šedruge dodatne sestavine. Elementi pogodbe, ki jih zakon taksativno<strong>na</strong>števa, so torej obvezni, razen elementa iz šeste alineje, ki se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša<strong>na</strong> izračun delovne dobe. Tudi ta element pa je obvezen, v kolikor pogodbenistranki v pogodbi določita, da mora biti delavec za pridobitevpravice do udeležbe pri dobičku v delovnem razmerju v družbi <strong>na</strong>jmanjdoločeno časovno obdobje (Ministrstvo za gospodarstvo 2008).Pogodbene stranke so družba in delavci, ki sklepajo pogodbo o udeležbidelavcev pri dobičku. Dogovorje<strong>na</strong> shema udeležbe pri dobičkuje lahko de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> ali delniška. Dogovorjeni delež dobička mora upoštevatiomejitve iz 2.odstavka2.čle<strong>na</strong>, torej <strong>na</strong>jveč 20 odstotkov dobičkaposameznega poslovnega leta, vendar ne večkot10 odstotkov letnegabruto zneska plač, izplačanih v družbi v tem poslovnem letu, s tem da
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji80<strong>na</strong>jvišji znesek, ki ga delavec v skladu z zakonom lahko prejme, ne smepresegati 5000 evrov.Zakon določa dve obvezni merili za določitev zneska, <strong>na</strong>menjenegaza razdelitev posameznemu delavcu v posameznem letu, in sicer viši<strong>na</strong>plače in število dni prisotnosti <strong>na</strong> delu. Bistveno pri določanjumeril je vsekakor <strong>na</strong>čelo e<strong>na</strong>kosti, izbrano merilo torej ne sme izločatidoločenih delavcev ali skupin delavcev, ampak mora zagotavljatie<strong>na</strong>ke pogoje za vse delavce. Viši<strong>na</strong> obrestne mere mora biti določe<strong>na</strong>ne glede <strong>na</strong> izbrano shemo, ker se pri delniški shemi za morebitni preostalidel, ki ne zadostuje za izplačilo v obliki delnice, uporabljajo določilazuddob, ki veljajo za de<strong>na</strong>rno shemo (3.odstavek14.čle<strong>na</strong>).Določitev roka izplačila pripadajočega zneska pride v poštev predvsempri de<strong>na</strong>rni shemi, saj zuddob ni določil daljšega časovnega obdobja,v katerem delavec ne bi smel zahtevati izplačila pripadajočegazneska z obrestmi. Pri delniški shemi zakon določa triletno prepovedrazpolaganja z delnicami, zato bi bilo kakršno koli določilo o krajšemčasovnem roku brezpredmetno (Franca 2008).Pogoj delovne dobe zuddob dovoljuje, saj pogodba lahko določa, damora biti delavec za pridobitev pravice do udeležbe pri dobičku v delovnemrazmerju v družbi <strong>na</strong>jmanj določeno časovno obdobje, vendartako določeno obdobje ne sme presegati šestih mesecev (3. odstavek7. čle<strong>na</strong>). V kolikor se ta pogoj v pogodbi uporabi, je treba <strong>na</strong>vesti šedodat<strong>na</strong> pravila za izračun delovne dobe.Določiti je treba <strong>na</strong>čin in roke za uveljavitev pravice ter posledicepri razpolaganju z delnicami. Pri de<strong>na</strong>rni shemi je treba določiti <strong>na</strong>čin,kako bo delavec zahteval uveljavitev svojih pravic, torej kako bopotekalo komuniciranje med pogodbenimi strankami ter <strong>na</strong>čin, kakolahko delavec predčasno zahteva uveljavitev svojih pravic. Po zuddobje rok za uveljavitev te pravice <strong>na</strong>jveč 60 dni od dneva prejema zahtevedelavca za izplačilo zneska, lahko pa pogodbene stranke v pogodbipredvidijo tudi krajši rok. Pri delniški shemi ni predvide<strong>na</strong> predčas<strong>na</strong>pridobitev pravice do pripadajočega zneska dobička, ampak jezakonsko določe<strong>na</strong> trilet<strong>na</strong> prepoved razpolaganja z delnicami, pridobljenimiprek udeležbe pri dobičku. To določilo je, skupaj s pravicodelavca, da po poteku treh let od pridobitve pravice do pripadajočegazneska dobička zahteva, da družba izda <strong>na</strong>log za izbris prepovedi razpolaganjaz delnicami, sestavni del pogodbe.Pogodba mora določati tudi <strong>na</strong>čin obveščanja delavcev, po tem, koje pogodba sklenje<strong>na</strong>. Po zuddob (5. odstavek11. čle<strong>na</strong>) je edi<strong>na</strong> obvez<strong>na</strong>informacija tista, s katero je družba dolž<strong>na</strong> obvestiti delavce ovišini pripadajočega zneska dobička, in sicer <strong>na</strong>jpozneje v 30 dneh posprejetju sklepa o potrditvi letnega poročila.
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaObvez<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong> po zuddob je tudi <strong>na</strong>čin izraču<strong>na</strong> sorazmernegadeleža pripadajočega zneska dobička ob delavčevi odpovedi pogodbeo zaposlitvi oziroma ob prenehanju njene veljavnosti. Treba je<strong>na</strong>tančno določiti <strong>na</strong>čin izraču<strong>na</strong>, ki se uporablja v primeru prenehanjapogodbe o zaposlitvi med poslovnim letom, za katerega veljapogodba o udeležbi pri dobičku.Ker lahko pogodba velja za določen ali nedoločen čas, je nujno vnjej določiti čas veljavnosti le-te.V predlogu zuddob-1 so bile pri obveznih sestavi<strong>na</strong>h pogodbepredvidene določene spremembe:• ker ni bilo več predvideno obrestovanje pripadajočega zneskadobička, viši<strong>na</strong> obrestne mere ne bi bila več obvez<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong>,• rokizplačila pripadajočega zneska ne bi smel biti daljši od dnevaizplačila dividend delničarjem,• merili višine plače in števila dni prisotnosti <strong>na</strong> delu ne bi bili večobvezni, v pogodbi določe<strong>na</strong> merila pa bi morala biti merljiva innediskrimi<strong>na</strong>tor<strong>na</strong>,• četudi bi bil določen pogoj delovne dobe, ne bi bilo več obveznodoločili dodatnih pravil za izračun delovne dobe,• doda<strong>na</strong> je bila obvez<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong> pogojev, pod katerimi se dobičekdeli med delavce, primeroma je bil <strong>na</strong>veden delež dobičkaglede <strong>na</strong> donosnost kapitala,• kljub v pogodbi določenim pogojem pa bi se moral dobiček <strong>na</strong>podlagi že sklenjene pogodbe deliti med delavce, če bi se delilmed delničarje.Pozitiv<strong>na</strong> sprememba bi bila poenostavitev sklepanja pogodbe, kijo pri<strong>na</strong>ša neobveznost obrestovanja in avtonom<strong>na</strong> izbira meril za delitvenoformulo, doda<strong>na</strong> obvez<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong> pogojev pa bi pripomoglakvečji transparentnosti pri odločanju ali se dobiček v določenem poslovnemletu deli ali ne. V povezavi z dodano obvezno sestavino pogojevin umikom odloženega <strong>na</strong>či<strong>na</strong> izplačila dobička sta bili dodanidve določili, ki varujeta delavce. Rok izplačila dobička delavcem bi biltako vezan <strong>na</strong> rok izplačila dividend delničarjem, pri nedoseganju vpogodbi določenih pogojev pa bi bili delavci vseeno upravičeni dodobička, če bi se le-ta delil med delničarje. Zakon bi tako varoval delavcekot šibkejšo stran pred morebitno manipulacijo in izigravanjems strani lastnikov.81ZaključekPozitivni učinki fi<strong>na</strong>nčne participacije so tako v svetu kot v Slovenijisplošno priz<strong>na</strong>ni in dokazani s številnimi raziskavami. Najboljše
Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v Sloveniji82učinke dosežemo s kombi<strong>na</strong>cijo različnih oblik participacije, predvsems širše zastavljenim sistemom participativnega ma<strong>na</strong>gementa,kar pomeni tudi demokratizacijo odnosov v družbi in večji vpliv delavcev<strong>na</strong> upravljanje. Slovenija je <strong>na</strong> ureditev tega področja čakalado leta 2008, ko je bil sprejet trenutno veljaven zakon, ki ureja področjefi<strong>na</strong>nčne participacije – zuddob. Kljub priporočilom eu in izkušnjammnogih držav pa se je izkazal zuddob v mnogih določbahkot nedovršen, nejasen, pomanjkljiv in diskrimi<strong>na</strong>toren. Tudi zaradikritik strokovne javnosti in majhnega zanimanja družb za fi<strong>na</strong>nčnoparticipacijo po zuddob je Vlada rs vletu2009 začela s postopkomspremembe zako<strong>na</strong>, ki pa, glede <strong>na</strong> objavljen predlog, v mnogih točkahše zmeraj ni izboljševal stanja, po določenih oce<strong>na</strong>h pa je celozmanjševal pozitivne učinke zuddob. Predlog zuddob-1 je predvidevaldobrodošle spremembe, kot <strong>na</strong> primer umik določbe o spremembistatuta oziroma družbene pogodbe družbe, če le-ta ne predvideva, dase dobiček družbe lahko uporabi za udeležbo delavcev pri dobičku,spremenjen postopek registracije pogodbe, odprava obveznega obrestovanjazadržanega dobička in odprava odloženega izplačila dobičkakot pogoj za pridobitev olajšav. Izločitev osebnih družb in nezmožnostdelitve dobička med delavce v obliki lastniških deležev v družbah, kiniso javne delniške družbe, pa sta še zmeraj <strong>na</strong>jvečji pomanjkljivostitako veljavnega zako<strong>na</strong> kot predloga sprememb.Neuspešen poizkus sprejemanja zuddob-1 vsekakor pomeni ovirokširšemuuresničevanju fi<strong>na</strong>nčne participacije. Nedvomno se bostapodročje fi<strong>na</strong>nčne participacije in zakonodaja, ki to področje ureja,tudi v Sloveniji še razvijala in dopolnjevala. Pomembno pa je, da Slovenijabolje izkoristi izkušnje drugih držav ter spremembe uvaja hitreje.Le tako bo lahko država nudila gospodarstvu spodbude, nujnopotrebne za ohranjanje konkurenčnostivprimerjavizdrugimidržavami,delavcev pa zakonske okvire, ki omogočajo pravičnejšo delitevustvarjenega dobička in demokratizacijo odnosov v družbah.LiteraturaDržavni svet Republike Slovenije. 2010. »Zapisnik19. izrednesejeDržavnegasveta Republike Slovenije z dne 26.5.2010.« http://www.dsrs.si/kb/seje/?View=entry&Entryid=1293Franca, V. 2008. »Temeljni delovnopravni vidiki fi<strong>na</strong>nčne participacije.«Delavci in delodajalci 8 (4): 647–674.Gostiša, M. 1996. »Participativni ma<strong>na</strong>gement.« Ljublja<strong>na</strong>: čzp Enotnostin Studio participatis.Kanjuo Mrčela, A. 2004. »Fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija zaposlenih – novejšeraziskave v Evropi.« Industrijska demokracija 8 (1): 27–29.
Valenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaMinistrstvo za gospodarstvo. 2007. »Predlog Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcevpri dobičku z dne 20.12.2007« http://www.dz-rs.si/index.php?id=101&unid=PZ4|C12565D400354E68C12573BE00369EA0&showdoc=1———. 2008. »Pojasnila <strong>na</strong> vprašanja o izvajanju Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcevpri dobičku z dne 13.1.2009.« http://www.mg.gov.si/si/pogosta_vprasanja———. 2010. »Predlog Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pri dobičku – 1 zdne22.4.2010.« http://www.mg.gov.si/fileadmin/mg.gov.si/pageuploads/dnt/%c4%8Cistopis_zuddob-1.pdfPurič, I. 2003. »Udeležba pri dobičku podjetja kot oblika industrijske demokracije.«Doktorska disertacija, Fakulteta za organizacijske vedeKranj <strong>Univerze</strong> v Mariboru.sta. 2010. »Ministrstvo: Uveljaviti prvoten koncept udeležbe pri dobičkuzdne18. 6. 2010.« http://www.sta.si/vest.php?s=s&id=1525961Statistični urad Republike Slovenije. 2008. »Poslovanje podjetij po dejavnostiin velikosti glede <strong>na</strong> število oseb, ki delajo, Slovenija, 2007 –začasni podatki.« http://www.stat.si/<strong>novi</strong>ca_prikazi.aspx?id=2066The Council of the European Communities. 1992. »Council Recommendationof 27 July 1992 Concerning the Promotion of Participationby Employed Persons in Profits and Enterprise Results (IncludingEquity Participation) (92/443/eec).« Official Jour<strong>na</strong>l of the EuropeanCommunities l 245.Ustava Republike Slovenije. Uradni list Republike Slovenije, št. 33/1991,42/1997, 66/2000, 43/2003 in 68/2006.Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb (zddpo). Uradni list RepublikeSlovenije, št. 117/2006, 56/2008, 76/2008, 5/2009, 96/2009 in43/2010.Zakon o gospodarskih družbah (zgd). Uradni list Republike Slovenije, št.42/2006, 10/2008, 68/2008, 42/2009 in 65/2009.Zakon o reprezentativnosti sindikatov (zrsin). Uradni list Republike Slovenije,št. 13/1993.Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju (zsdu). Uradni list RepublikeSlovenije, št. 42/1993, 56/2001, 26/2007 in 42/2007.Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuzddob). Uradni list RepublikeSlovenije, št. 25/2008.83
4Udeležba delavcev pri dobičku –pesek ali bencin v motorliberalnega kapitalizma?Barbara RajgeljUvodOd udeležbe delavcev pri dobičku <strong>na</strong>j bi korist imela tako podjetja, delavcikot tudi gospodarstvo kot celota. Udeležba delavcev pri dobičkuz organizacijskega vidika lahko približa interese delavcev interesomdelničarjev, delavce spodbuja k boljšemu in učinkovitejšemu delu terprispeva k znižanju stroškov. Poleg tega <strong>na</strong>j bi zlasti delniške shemeprispevale k večji lojalnosti delavcev, s tem pa tudi k večji stalnosti zaposlitevin manjšim stroškom iskanja in uvajanja <strong>novi</strong>h kadrov. Koristiod fi<strong>na</strong>nčne participacije <strong>na</strong>j bi imeli tudi delavci, ki so lahko udeleženineposredno <strong>na</strong> svojem prispevku k boljšim rezultatom družbe,fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacije povečuje zadovoljstvo pri delu in kakovost delovnegaživljenja. Poleg tega sili vodstvo družbo v <strong>na</strong>tančno informiranjedelavcev o fi<strong>na</strong>nčnem položaju družbe, kar prispeva k odprtostiin preglednosti delovanja podjetja (McCartney, Croucher in Svetlik2005, 1). Fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija <strong>na</strong>j bi z udeležbo delavcev pri reševanjutežav in stalnem izboljševanju delovanja družbe prispevala k boljsmiselnemu delu, saj ne bi bilo razumno, da bi vodstvo družbe delavcemponudilo spodbude za doseganje boljših rezultatov, ne bi pa jimomogočilo možnosti vpliva <strong>na</strong> to, kako te boljše rezultate doseči. 11. Nekatere raziskave kažejo, da je fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija, zlasti udeležba pri dobičkumočno poveza<strong>na</strong> z večjo produktivnostjo in višjimi dobički. Raziskave kažejo,da se ti učinki še povečajo, če se fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija poveže z mehanizmi delavskegasoupravljanja. To potrjuje teorijo, da fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija daje <strong>na</strong>jboljšeučinke v s situaciji, ko so delavci tesno vključeni v reševanje problemov in v organizacijodela (McCartney 2004, 2).
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?86Po drugi strani obstajajo tudi ovire za uvedbo in <strong>na</strong>daljni razvoj fi<strong>na</strong>nčneparticipacije (McCartney, Croucher in Svetlik 2005, 2). Kadarso v delitvah udeleženi zgolj nekateri delavci, lahko pride do zaostritvedelovnega ozračja, obstaja pa tudi bojazen, da bi ozko opredeljenedelniške sheme prispevale k bogatenju manjšega števila (vodilnih) delavcev,kar bi v javnosti pustilo negativen vtis o širših oblikah fi<strong>na</strong>nčneparticipacije. Kadar delavci ne vidijo zadostne povezave med svojimiprizadevanji in <strong>na</strong>gradami, ima to lahko negativne posledice <strong>na</strong> njihovomotiviranost. Zlasti v velikih organizacijah je z udeležbo pri dobičkupoveza<strong>na</strong> bojazen pred prostimi jezdeci, saj <strong>na</strong>grada posameznemudelavcu predstavlja le majhen delež tistega, kar lahko s svojimdelom prispeva k dobičku družbe. 2 Lahkosepojavitudidvomdelavcevv pravilnost in poštenost vodstva pri prikazovanju fi<strong>na</strong>nčnih podatkov,ki so bistveni za izračun <strong>na</strong>grad. Uporaba fi<strong>na</strong>nčne participacijeje omeje<strong>na</strong> v malih in srednjih podjetjih, kar zlasti velja za delniškesheme, saj so stroški uvedbe precej visoki, problem pa je tudipomanjkanje trga oz. nelikvidnost poslovnih deležev. Največja slabostfi<strong>na</strong>nčne participacije pa je nevarnost prenosa podjetniškega tveganja<strong>na</strong> delavce.Kljub tem pomislekom je udeležba delavcev pri dobičku v svoji prostovoljnirazličici široko sprejet institut ekonomske demokracije, države,vključno s Slovenijo pa njen razvoj spodbujajo <strong>na</strong> različne <strong>na</strong>čine,zlasti z davčnimi olajšavami. Prispevek v <strong>na</strong>daljevanju predstavljatemeljne z<strong>na</strong>čilnosti fi<strong>na</strong>nčne participacije, pravni okvir in prakso<strong>na</strong> ravni eu ter v Sloveniji.Temeljne z<strong>na</strong>čilnosti in oblike fi<strong>na</strong>nčne participacijeFi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija je pojem, ki opisuje vsak sistem, ki delavcempodeljuje dodatno <strong>na</strong>grado <strong>na</strong>d in poleg osnovne plače kot priz<strong>na</strong>njeza dobre podjetniške rezultate. Primerjava obstoječih shem v različnihorganizacijah in v različnih državah kaže <strong>na</strong> izjemno heterogenostoblik fi<strong>na</strong>nčne participacije. Neposred<strong>na</strong> udeležba delavcev je oblikaudeležbe, pri katerih je udeležba veza<strong>na</strong> neposredno <strong>na</strong> podjetniškerezultate. V praksi je <strong>na</strong>jpogostejša udeležba pri dobičku (ang. profitsharing), kjer je udeležba veza<strong>na</strong> neposredno pri dobiček družbe. Zlastiv neprofitnem sektorju pa organizacije kot alter<strong>na</strong>tivni <strong>na</strong>čin uporabljajoudeležbo <strong>na</strong> rezultatih (ang. gain sharing), pri kateri je udeležbaveza<strong>na</strong> <strong>na</strong> izboljšave različnih procesov v podjetju (npr. koli-2. Če udeležba pri dobičku pripade vsem delavcem v organizaciji, se lahko zgodi,da bodo nekateri to izkoristili in s svojim delom ne bodo prispevali k rezultatom, karlahko privede do manjše produktivnosti (Welz in Macias 2007).
Barbara Rajgeljči<strong>na</strong> neuporabnik proizvodov, pravočasne dobave, pritožbe potrošnikovitd.) (McCartney, Croucher in Svetlik 2005, 1). V skupino posrednihoblik udeležbe delavcev sodijo delniške sheme, pri katerih udeležbadelavca temelji <strong>na</strong> njegovi vlogi imetnika kapitalskega deleža in ne <strong>na</strong>vlogi delavca kot takega. Delavci so za dobre rezutate <strong>na</strong>grajeni posredno,z dividendami ali s kapitalskimi dobički. Delniške sheme solahko <strong>na</strong>kupne delniške sheme (ang. share purchase schemes), pri katerihmorajo delavci kupiti delnice družbe z lastnim premoženjem, pripremijskih delniških shemah (ang. bonus share schemes) pa delavcidelnice prejmejo kot <strong>na</strong>grado (McCartney 2004, 1).Pravni okvir in praksa <strong>na</strong> ravni euNezavezujoča poročila in smernice s področja fi<strong>na</strong>nčneparticipacije <strong>na</strong> ravni euEvropska unija se je v začetku devetdesetih let začela intenzivnejeukvarjati s fi<strong>na</strong>nčno participacijo delavcev pri dobičku družbe, vendarpa vse do danes ni sprejela nobenega zavezujočega predpisa. Leta 1989je Evropska komisija vključila fi<strong>na</strong>nčno participacijo delavcev medglavne cilje svojega programa »Action Programme for the implementationof the Community Charter of Basic Social Rights of Workers«.Na tej podlagi je bil leta 1992 pripravljen tako imenovani pregledfi<strong>na</strong>nčne participacije v državah članicah, imenovan »Pepper i Report«.3 Spremembe ureditve fi<strong>na</strong>nčne participacije delavcev v posameznihdržavah članicah so od Evropske komisije zahtevale, da je leta1997 prvič dopolnila predlog fi<strong>na</strong>nčne participacije.Dopolnjen dokument so poimenovali »Pepper ii Report«. 4 Ob širitvieu se je pokazala potreba po širitvi zakonodaje o fi<strong>na</strong>nčni participacijidelavcev <strong>na</strong> nove države članice.Tako je širitev eu privedla do <strong>na</strong>stanka dokumenta, imenovanega873. V procesu priprave skupnostnih ukrepov za spodbujanje udeležbe delacev pridobičku in rezultatu družbe, je Evropska komisija oblikovala raziskovalni projekt,katerega cilj je bil pridobiti dober pregled stanja o fi<strong>na</strong>nčni participaciji delavcev vEU. Rezultat tega projekta je bil t. i. »Pepper i Report« (Commission of the EuropeanCommunities 1991), ki je <strong>na</strong> temelju dela opravljenega med leti 1989 in 1991 uvedel tipologijoshem fi<strong>na</strong>nčne participacije, podal pregled stanja takratnih državah članicahin podala priporočila Evropski komisiji. Julija 1992 je Svet ministrov sprejel Priporočiloglede spodbujanja udeležbe delacev pri dobičku in rezultatu družbe, ki je z<strong>na</strong>nopod imenom »Priporočilo Pepper« in večinoma temelji <strong>na</strong> poročilu Pepper i.4. Na temelju informacij iz posameznih držav članic je Komisija januarja 1997 sprejelaporočilo Pepper II (Commission of the European Communities 1997). E<strong>na</strong> temeljnihugotovitev tega poročila je bila, da se države članice zelo slabo, če sploh, obveščajoo dobrih praksah, kljub potencialnim pozitivnim učinkom shem fi<strong>na</strong>nčne participacije<strong>na</strong> produktivnost, fleksibilnost plač, zaposlovanje in vključenost delavcev.
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?88»Pepper iii Report« (Lowitzsch 2006), ki razšitja ugotovitve prejšnjihdveh poročil še <strong>na</strong> nove države članice in države kandidatke (Hrvaškain Turčija). 5Leta 2009 je bil sprejet »Pepper iv Report« (Lowitzsch, Hashi inWoodward 2006), ki povzema ugotovitve prejšnjih treh in ugotavlja,da je v zadnjem desetletju v Evropi prišlo do bistvenega razmaha fi<strong>na</strong>nčneparticipacije, kljub temu pa ta še vedno zajema pomembendelež delovne sile le v nekaj državah članicah. Poročilo vsebuje a<strong>na</strong>lizofiskalnega okvira in davčnih spodbud v državah članicah eu-27, podatkeo odnosu socialnih partnerjev in oblasti, zakonodajnem okviruin spodbudah v posameznih državah članicah, povzetek izkušenj vrazličnih državah članicah, vpliv udeležbe <strong>na</strong> spremembe v svetu delain pomen v kontekstu evropske integracije.Stanje in perspektive fi<strong>na</strong>nčne participacije v euPo raziskavah Evropske federacije za delničarstvo zaposlenih (efes)jev eu trenutno okrog 8 milijonov zaposlenih, ki so tudi solastniki svojihpodjetij. 6 V 90-letih se je fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija zelo razširila v velikihevropskih gospodarskih družbah. Medtem ko je udeležba pri dobičkuv večini evropskih držav pogostejša kot sheme delavskega delničarstva,glede nekaterih uveljavljenih shem obstajajo razlike. Zakonodajain davčne ugodnosti lahko delujejo kot sprožilec za uvedbo shem.Vlade in socialni partnerji igrajo bistveno vlogo pri oblikovanju <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lnihokvirov fi<strong>na</strong>nčne participacije in zato lahko vpivajo <strong>na</strong> obseg,prakso in lastnosti fi<strong>na</strong>nčne participacije <strong>na</strong> ravni posameznih podjetij(Welz in Macias 2007, 26).V evropski politiki vlada zaskrbljenost, da visoki stroški in administrativ<strong>na</strong>zapletenost ovirajo širšo uvedbo shem fi<strong>na</strong>nčne participacije(McCartney 2004, v).Shemesepojavljajozlastivdržavah,kjerjeza-5. Osnovne raziskave je izvedla skupi<strong>na</strong> raziskovalcev iz starih in <strong>novi</strong>h držav članic.Za vsako državo članico je skupi<strong>na</strong> ekonomistov in pravnikov proučila <strong>na</strong>ravo inobseg udeležbe delavcev in <strong>na</strong>poved njenega razvoja za prihodnje. A<strong>na</strong>liza pravnihureditev je pokazala, da obstaja le malo specifičnih zakonov, ki bi urejali fi<strong>na</strong>nčnoparticipacijo delavcev. Tako v bivših socialističnih državah kot v netranzicijskih državahse zakoni, ki urejajo oblike fi<strong>na</strong>nčne participacije delavcev, ukvarjajo skorajizključno z lastništvom zaposlenih, le nekaj zakonodajnih ukrepov pa je bilo <strong>na</strong>menjenihudeležbi pri dobičku. Nedavno so se pogoji za lastništvo zaposlenih zaostrili,zato je očiten trend proti zmanjševanju lastništva tistih zaposlenih, ki niso hkrati tudivodilni delavci družb. Poročilo vsebuje predloge državam članicam in Evropski komisijiza oblikovanje spodbud, ki bi v prihodnje lahko prispevale k širšemu razmahufi<strong>na</strong>nčne participacije delavcev v razširjeni eu (Pitz 2008).6. efes je bil ustanovljen z <strong>na</strong>menom pomagati tistim, ki so zainteresirani za lastništvoin fi<strong>na</strong>nčno participacijo zaposlenih. Federacija deluje v okviru desetih državsrednje in vzhodne Evrope.
Barbara Rajgeljgotovlje<strong>na</strong> obsež<strong>na</strong> zakonodaja in davčne ugodnosti. Delniške shemeso <strong>na</strong>jpogostejše v Združenem kraljestvu, kjer obstaja obsež<strong>na</strong> zakonodaj<strong>na</strong>in davč<strong>na</strong> podpora tej obliki fi<strong>na</strong>nčne participacije, udeležbapri dobičku pa je <strong>na</strong>jpogostejša v Franciji, kjer je udeležba obvez<strong>na</strong> vvseh družbah z večkot50 zaposlenimi (Welz in Macias 2007, 7).Poleg spodbud s strani držav članic, lahko fi<strong>na</strong>nčno participacijospodbudi tudi odprava nekaterih čezmejnih ovir, ki jih je treba obrav<strong>na</strong>vati<strong>na</strong> skupnostnem nivoju. Različ<strong>na</strong><strong>na</strong>cio<strong>na</strong>l<strong>na</strong>pravilainpričakovanja,poveza<strong>na</strong> s fi<strong>na</strong>nčno participacijo multi<strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lnim korporacijamotežujejo uvedbo shem fi<strong>na</strong>nčne participacije v vseh državah,kjer so prisotne. Ker fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija <strong>na</strong> nivoju eu ni pravnoureje<strong>na</strong> in vsaj minimalno poenote<strong>na</strong>, ostajajo davč<strong>na</strong> in korporacijskapravila ter pravila socialne varnosti radikalno različ<strong>na</strong> od ene dodruge države članice.Polegtegaševednoneobstajaplatformazačezmejnoizmenjavo in primerjavo informacij, kar je eden od <strong>na</strong>činov zaodpravo ovir, ki izhajajo iz različnosti <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lnih ureditev. Glede <strong>na</strong>različnost pričakovanj, tradicije in pravnih ureditev je primerjava sistemovrazličnih držav še vedno zelo zaplete<strong>na</strong> in ni vedno <strong>na</strong>jbolj pregled<strong>na</strong>.Oktobra 2010 je Evropski ekonomsko-socialni odbor sprejel Mnenjeo fi<strong>na</strong>nčni participaciji delavcev v Evropi, s katerim želi spodbuditiEvropo k pripravi okvirnega koncepta, ki bi <strong>na</strong> temelju <strong>na</strong>čela prostovojnostiomogočal lažjo fi<strong>na</strong>nčno participacijo <strong>na</strong> različnih ravneh ins tem krepil socialno in ekonomsko kohezijo Evrope.89Pravni okvir in praksa v Republiki SlovenijiZakon o udeležbi delavcev pri dobičkuNamen, vsebi<strong>na</strong> in uporaba zako<strong>na</strong>Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuddob) je bil sprejet 29.2.2008, veljati pa je začel 28.3.2008. Uvedel <strong>na</strong>j bi pravni okvir, ki bi spodbujaldružbe in zaposlene k večji udeležbi delavcev pri dobičku in prispevalk oblikovanju učinkovitega podjetniškega okolja, v katerem bibili aktivno udeleženi tudi delavci. Spodbudil <strong>na</strong>j bi tudi konkurenčnostgospodarstva in prispeval k povečani dodani vrednosti in gospodarskirasti ter izboljšal ekonomsko-socialni položaj delavcev. 77. Predlagatelj zuddob je v obrazložitvi zapisal, da bo »[u]reditev udeležbe delavcevpri dobičku pomembno prispevala tudi k oblikovanju učinkovitejšega podjetniškegaokolja, v katerem bodo v nekoliko drugačni vlogi lahko dejavno udeleženi alivključeni tudi delavci. Z zakonom, ki ureja udeležbo delavcev pri dobičku, je da<strong>na</strong>priložnost za oblikovanje učinkovitejšega sodelovanja med delavci in delodajalci. Vskladu z že veljavno zakonodajo je fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija delavcev že zdaj dovolje<strong>na</strong>,vendar pa ni davčno ali kako drugače spodbuja<strong>na</strong>. S predlogom zako<strong>na</strong> se želijo raz-
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?90zuddob ureja udeležbo delavcev in delavk (v <strong>na</strong>dajevanju delavcev)pri dobičku družbe, pogodbo o udeležbi pri dobičku, postopekza sklenitev pogodbe, de<strong>na</strong>rno in delniško shemo ter pogoje za pridobitevolajšav pri davkih in prispevkih za socialno varnost (1. členzuddob).Uporablja se za vse kapitalske družbe, razen določb o delniškishemi, ki se uporablja samo za delniške družne, katerih delnice souvrščene <strong>na</strong> organiziran trg vrednostnih papirjev, torej za javne delniškedružbe (prvi odstavek 2. čle<strong>na</strong> zuddob). Uporablja se le za udeležbopri dobičku, pri kateri se delavcem izplača <strong>na</strong>jveč 20 odstotkovdobička posameznega poslovnega leta, vendar ne večkot10 odstotkovletnega bruto zneska plač, izplačanih v družbi v tem poslovnem letu,posamezni delavec pa lahko prejme <strong>na</strong>jveč 5.000 eur (drugi odstavek2.čle<strong>na</strong> zuddob).Udeležba pri dobičku ne sme posegati v že pridobljene pravicedelavcev, ki izhajajo iz delovnega razmerja (drugi odstavek 4. čle<strong>na</strong>zuddob). Pregled v praksi obstoječih shem kaže, da so podjetja z udeležbopri dobičku pogosto <strong>na</strong>domestila nekatere druge fi<strong>na</strong>nčne ugodnosti(npr. božičnico in tri<strong>na</strong>jsto plačo), zato se postavlja vprašanje,ali takšen prehod <strong>na</strong> udeležbo pri dobičku pomeni poseg v pridobljenepravice delavcev. 8vijati in spodbujati različne oblike udeležbe delavcev pri dobičku, tako da bodo v<strong>na</strong>jvečji meri doseženi pozitivni učinki za višjo raven produktivnosti in donosnostidružb. Izbira o pozitivnih učinkih je prepušče<strong>na</strong> družbam, ki v konkurenčnem okoljupresojajo pomen višje produktivnosti, dodane vrednosti, razvoja in rasti gospodarskegasubjekta.« (Vlada Republike Slovenije 2007)8. Po2. odstavku 4. čle<strong>na</strong> zuddob udeležba delavcev pri dobičku ne sme posegativ že pridobljene pravice delavcev, ki izhajajo iz delovnega razmerja. Pri tem sepostavi vprašanje, kaj se šteje za pridobljene pravice delavcev. Pojem pridobljenihpravic (iura quaesita) se <strong>na</strong>mreč <strong>na</strong><strong>na</strong>ša <strong>na</strong> pravice, ki so že individualizirane in opredeljenev zasebnem ali oblastnem posamičnem pravnem aktu. Pojem pridobljenihpravic je torej ustaljen pravni termin, katerega vsebi<strong>na</strong> je jasno določe<strong>na</strong>. Iz <strong>na</strong>vedenegaizhaja, da so pravice, določene v pogodbi o zaposlitvi, pridobljene pravice, vkatere delodajalec s sklenitvijo pogodbe o udeležbi delavcev pri dobičku ne sme posegati.Pravice, ki so določene v splošnem pravnem aktu, npr. v kolektivni pogodbiali splošnem aktu delodajalca, pa niso pridobljene pravice. V zvezi s povedanim veljaopozoriti tudi <strong>na</strong> odločbi Ustavnega sodišča Republike Slovenije, št. u-i-12/95 ter u-i-152/94 vkaterihjesodišče odločilo, da viši<strong>na</strong> plače ni pridoblje<strong>na</strong> pravica, saj se lahkospreminja s kolektivno pogodbo, splošnimi akti delodajalca ali z zakonom. Upoštevajoč<strong>na</strong>vedeno je razumeti, da 2. odstavek4. čle<strong>na</strong> zuddob ne določa, da se morajo vsplošnih aktih delodajalca ali v kolektivnih pogodbah zadržati vse do sedaj dogovorjenepravice delavcev, temveč le to, da mora delodajalec kljub delitvi dobička delavcuzagotoviti vse pravice, ki izhajajo iz splošnih aktov delodajalca ali iz kolektivnih pogodb.Razumeti je, da delodajalec <strong>na</strong> račun delitve dobička ne sme kršiti veljavnihpravic delavcev. (Franca in Globočnik 2008)
Barbara RajgeljTemelj<strong>na</strong> <strong>na</strong>čela zako<strong>na</strong>Zakon temelji <strong>na</strong> štirih osnovnih <strong>na</strong>čelih, in sicer <strong>na</strong> <strong>na</strong>čelu prostovoljnosti,<strong>na</strong>čelu neprenosljivosti, <strong>na</strong>čelu e<strong>na</strong>kosti in <strong>na</strong>čelu skrbnosti.Načelo prostovoljnosti. Vskladuz<strong>na</strong>čelom prostovoljnosti je udeležbapri dobičku po tem zakonu prostovolj<strong>na</strong> tako za delavce kot tudiza družbo (prvi odstavek 3. čle<strong>na</strong> zuddob). Družbe <strong>na</strong>j se <strong>na</strong> podlagilastne presoje odločajo za fi<strong>na</strong>nčno participacijo delavcev, država pazagotavlja le davčno ugodnješo obrav<strong>na</strong>vo.Načelo neprenosljivosti pravic. Po <strong>na</strong>čelu neprenosljivosti pravicpravica do udeležbe pri dobičku ni prenosljiva, zato delavec pravicedo udeležbe ne more odtujiti ali prenesti <strong>na</strong> drugo osebo (drugi odstavek3.čle<strong>na</strong> zuddob).Načelo e<strong>na</strong>kosti. Načelo e<strong>na</strong>kosti je konkretizacija ustavnega <strong>na</strong>čelae<strong>na</strong>kosti pred zakonom in določa, da pri dobičku morajo biti pod e<strong>na</strong>kimipogoji udeleženi vsi delavci (prvi odstavek 4. čle<strong>na</strong> zuddob). Tone pomeni, da prejmejo vsi zaposleni e<strong>na</strong>k delež dobička, temveč damorajo biti v udeležbi vsi zaposleni obrav<strong>na</strong>vani v skladu z e<strong>na</strong>kimimerili in pogoji. Pogodba o udeležbi pri dobičku zato mora vsebovatitudi merila za določitev zneska, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev posameznemuzaposlenemu v posameznem letu, pri tem pa je treba upoštevativsaj višino plače in število dni prisotnosti <strong>na</strong> delu. Pogodba selahko omeji <strong>na</strong> ti dve merili, lahko pa določa tudi nediskrimi<strong>na</strong>tor<strong>na</strong>druga merila. 9 Pogodba mora veljati za vse delavce (drugi odstavek7. čle<strong>na</strong> zuddob). 10 Zakon omejuje pojem delavca <strong>na</strong> vsako fizičnoosebo, ki ima v skladu z zakonom o delovnih razmerjih sklenjeno pogodboo zaposlitvi z družbo, razen tisti delavec, ki je hkrati pretežnilastnik družbe 11 ter član poslovodstva, prokurist in izvršni direktor(prva točka prvega odstavka 6. čle<strong>na</strong> zuddob). S takšno ureditvijo sood udeležbe izključeni tisti, ki delo opravljajo <strong>na</strong> temelju civilnopravnihpogodb, ter tisti, ki so bili pri delitvi dobička udeleženi že doslej(pretežni družbeniki oz. delničarji ter člani organov družb). Z vidika<strong>na</strong>čela e<strong>na</strong>kosti je spor<strong>na</strong> tudi zakonska določba, ki omogoča, da po-919. Pričakovati je, da bodo v praksi v zvezi z merili potekala pogajanja, zlasti gledeudeležbe pri dobičku v primeru porodniškega dopusta, dopusta za nego in varstvootroka, bolniškega dopusta, ipd. (Franca in Globočnik 2008).10. Pravice iz pogodbe o udeležni pri dobičku morajo biti pod e<strong>na</strong>kimi pogoji dostopnevsem delavcem, posamezni delavec pa ima možnost, da se s pisno izjavo odpovetej pravici (drugi odstavek 7.čle<strong>na</strong> zuddob).11. Pretežni lastnik družbe je posameznik, ki je neposredni ali posredni imetnik poslovnegadeleža, delnic ali drugih pravic, ki zagotavljajo udeležbo pri upravljanju, <strong>na</strong>podlagi katerih ima 25 odstotkov glasovalnih pravic ali 25 odstotni delež v kapitaludružbe.
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?godba določa, da mora biti delavec za pridobitev pravice do udeležbepri dobičku v delovnem razmerju v družbi določeno časovno obdobje,ki pa ne sme presegati šest mesecev (tretji odstavek 7.čle<strong>na</strong> zuddob).Vprašanje je, ali za tovrstno izjemo obstajajo stvarno in razumno utemeljenirazlogi.Načelo skrbnosti. Velja za vse udeležence in organe, ki sodelujejo pripripravah sistema udeležbe delavcev pri dobičku družbe in pri njegovemizvajanju. Od <strong>na</strong>vedenih subjektov zakon zahteva, da delujejo sskrbnostjo dobrega gospodarstvenika (Pitz 2008).92Sheme udeležbe pri dobičkuDe<strong>na</strong>r<strong>na</strong> shema je oblika udeležbe, pri kateri delavcem pravica doizplačila zneska dobička pripada v de<strong>na</strong>rju (prvi odstavek 13. čle<strong>na</strong>zuddob). Vmesno obdobje, ki traja od pridobitve pravice do pripadajočeganomi<strong>na</strong>lnega zneska dobička do dejanskega izplačila zneska,se ustrezno obrestuje. Pri obrestovanju se uporablja obrest<strong>na</strong> mera,ki jo uporabljajo banke za dolgoročne vezane vloge. Delavcu se izplačajoobresti hkrati s pripadajočim zneskom dobička (drugi odstavek13.čle<strong>na</strong> zuddob). Delavec ima pravico zahtevati izplačilo pripadajočegazneska dobička in pripadajočih obresti pred potekom roka, določenegav pogodbi (četrti odstavek 13.čle<strong>na</strong> zuddob). Pripadajoči znesekdobička v vsakem primeru dospe v plačilo v 60 dneh od potekaroka, določenega v pogodbi, oziroma od dneva prejema zahteve delavcaza izplačilo zneska (peti odstavek 13.čle<strong>na</strong> zuddob).Delniška shema je oblika udeležbe pri dobičku, <strong>na</strong> podlagi katerepridobi delavec pravico do izplačila pripadajočega zneska dobička vobliki delnic (prvi odstavek 14. čle<strong>na</strong> zuddob). Izdajajo se <strong>na</strong>vadneimenske delnic, ki so v celoti vplačane in katerih izdajatelj je družbaali nje<strong>na</strong> <strong>na</strong>dreje<strong>na</strong> družba (drugi odstavek 14.čle<strong>na</strong> zuddob). Družbapripadajoči znesek dobička izplača v obliki delnic, za morebitni preostalidel, ki ne zadostuje za izplačilo v obliki delnice, pa se uporabljajodoločbe o de<strong>na</strong>rni shemi (tretji odstavek 14. čle<strong>na</strong> zuddob). Delavecz delnicami, pridobljenimi <strong>na</strong> podlagi delniške sheme, ne sme razpolagativ treh letih od dne pridobitve pravice do pripadajočega zneskadobička (prvi odstavek 16.čle<strong>na</strong> zuddob). Po poteku treh let pa lahkozahteva, da družba izda <strong>na</strong>log za izbris prepovedi razpolaganja v koristdružbe (tretji odstavek 16.čle<strong>na</strong> zuddob).Sklenitev pogodbe o udeležbi delavcev pri dobičkuPobudo za sklenitev pogodbe lahko dajo družba ali delavci (prvi odstavek8. čle<strong>na</strong> zuddob). Pobudo za sklenitev pogodbe lahko <strong>na</strong> stranidelavcev poda reprezentativni sindikat v družbi, svet delavcev ozi-
Barbara Rajgeljroma delavski zaupnik ali eden ali več predstavnikov delavcev, kijih delavci imenujejo <strong>na</strong> zboru delavcev (drugi odstavek 8. čle<strong>na</strong>zuddob). Če je pobuda da<strong>na</strong> s strani delavcev, mora poslovodstvovroku30 dni od prejema pobude oblikovati svoje mnenje z utemeljitvijoin ga poslati delavcem (tretji odstavek 8. čle<strong>na</strong> zuddob), svojemnenje z utemeljitvijo pa lahko pošlje tudi skupščini, da se skupšči<strong>na</strong>do pobude opredeli, ali pa z delavci takoj začne pogajanja za sklenitevpogodbe. Če je poslovodstvo svoje mnenje z utemeljitvijo poslaloskupščini, mora rav<strong>na</strong>ti v skladu s sklepom skupščine (četrti odstavek8.čle<strong>na</strong> zuddob).Vpostopkuza sklenitev pogodbe <strong>na</strong>stopata<strong>na</strong>stranidružbeposlovodstvo,<strong>na</strong> strani delavcev pa reprezentativni sindikat v družbi,svet delavcev oziroma delavski zaupnik ali eden ali več predstavnikovdelavcev, ki jih delavci imenujejo <strong>na</strong> zboru delavcev. Statut oziromadružbe<strong>na</strong> pogodba morata določati, da se dobiček družbe lahkouporabi za udeležbo delavcev pri dobičku (prvi odstavek 9. čle<strong>na</strong>zuddob). 12 O sklenitvi pogodbe odloča skupšči<strong>na</strong> z <strong>na</strong>vadno večinopri sklepanju zastopanega osnovnega kapitala, pri čemer mora sklepskupščine vsebovati tudi pooblastilo poslovodstvu za sklenitev pogodbe(drugi odstavek 9. čle<strong>na</strong> zuddob). Na strani delavcev sprejmesklep o sklenitvi pogodbe reprezentativni sindikat v družbi, če je vdružbi organiziranih več reprezentativnih sindikatov, o sklenitvi odločajoskupaj. 13 Ko je pogodba podpisa<strong>na</strong>, velja za vse delavce. Izjemaod tega pravila je s strani delavca podan odstop od pogodbe, ki morabiti izražen v pisni obliki. Delavec pridobi pravico do udeležbe pri dobičkuv trenutku, ko je sklenje<strong>na</strong> pogodba o udeležbi pri dobičku, pogodbapa se začne uporabljati v poslovnem letu, ki sledi poslovnemuletu sklenitve.93Registracija pogodbePogodbo mora odobriti minister, pristojen za gospodarstvo, <strong>na</strong>to sepogodba vpiše v poseben register. 14 Na podlagi tega vpisa se priz<strong>na</strong>jo12. Če statut družbe te določbe ne vsebuje, bo družba morala spremeniti statut oziromadružbeno pogodbo.13. Če v družbi ni organiziranega reprezentativnega sindikata, odloča o sklenitvipogodbe o udeležbi svet delavcev oziroma delavski zaupnik, če pa ni niti tega, odločajoo sklenitvi pogodbe o udeležbi pri dobičku delavci neposredno <strong>na</strong> zboru delavcev(10.člen zuddob).14. Zakon razlikuje redni in izredni izbris pogodbe iz registra. Prvi <strong>na</strong>čin se uvede,kadar Ministrstvo za gospodarstvo prejme sporočilo o izbrisu pogodbe iz registra.Drugi <strong>na</strong>čin pa se uporablja v zvezi z opravljanjem <strong>na</strong>dzora <strong>na</strong>d pogodbami o udeležbipri dobičku. Če se pri opravljenem <strong>na</strong>dzoru ugotovi, da niso izpolnjeni pogoji izobrav<strong>na</strong>vanega zako<strong>na</strong>, izvede Ministrstvo za gospodarstvo izredni izbris pogodbe iz
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?in se lahko uveljavljajo davčneolajšave<strong>na</strong><strong>na</strong>čin, ki ga omogoča zakon.Zakon <strong>na</strong>tančno določa sestavine, ki jih mora vsebovati zahtevaza vpis pogodbe v register. Obvez<strong>na</strong> priloga je tudi pogodba v izvirnikuali overjenem prepisu. Ministrstvo odobri in vpiše pogodbo v registerle, če so v zahtevi vsebovane vse zakonsko določene sestavine. O svojiodločitvi izda odločbo o odobritvi pogodbe in vpisu v register, zopernjo pa je mogoča pritožba. V register je treba vpisati tudi vsako spremembopogodbe. Na podlagi vpisa družba in delavci pridobijo pravicodo uveljavljanja davčnih olajšav (Pitz 2008).94Davčne olajšave in olajšave pri prispevkih za socialno varnostSplošno. Če je družba ustanovlje<strong>na</strong> v zahtevani pravnoorganizacijskiobliki, če so upoštevane zakonske omejitve udeležbe delavcev pri dobičku,če je pogodba o udeležbi pri dobičku odobre<strong>na</strong> in registrira<strong>na</strong>ter so <strong>na</strong>stopili učinki vpisa, zakon družbi pri<strong>na</strong>ša davčneolajšavepriobračunu davka od dohodkov pravnih oseb, delavcem pa pri obračunuprispevkov za socialno varnost in obračunu dohodnine (24.členzuddob).Olajšave pri davku od dohodkov pravnih oseb. Če ima družba sklenjenopogodbo o udeležbi po zuddob, lahko uveljavlja zmanjšanjedavčne osnove, določene za obdavčitev dohodkov od pravnih oseb.Davč<strong>na</strong> osnova se lahko zmanjša za 70 ali 100 odstotkov pripadajočegazneska dobička. 15 Davč<strong>na</strong> olajšava v višini 70 odstotkov se lahkouveljavlja po poteku enega leta od dneva sprejetja sklepa o potrditviletnega poročila, in sicer za tisto izplačilo udeležbe, ki je bilo izplačanopo poteku enega leta od dneva pridobitve pravice do pripadajočegazneska dobička. Davč<strong>na</strong> olajšava v višini 100 odstotkov se lahkouveljavlja po treh letih od dneva sprejetja sklepa o potrditvi letnegaporočila. Družbi pripada olajšava tudi tedaj, ko se pripadajoči znesekdobička izplača dediču umrlega delavca, pri tem pa ni pomemben časizplačila dohodka (31.člen zuddob).Olajšave pri dohodnini in prispevkih za socialno varnost. Dohodek,ki ga delavec pridobi v obliki pripadajočega zneska dobička, šteje zadohodek iz delovnega razmerja, a če je dobiček v de<strong>na</strong>rni shemi izplačanpo poteku enega leta od pridobitve pravice, se prispevki za socialnovarnost plačujejo le od 30 odstotkov tega dohodka, če pa je dobičekizplačanpotrehletih,sezneseknevštevavdavčno osnovo v višiniregistra. Ministrstvo izda odločbo o izbrisu pogodbe iz registra, zoper katero je pravtako dovolje<strong>na</strong> pritožba. Posledica izbrisa iz registra je izguba pravice do davčne olajšave.15. V pojem pripadajočega zneska se štejejo tudi obresti, ki se izplačajo hkrati spripadajočim zneskom dobička (prvi odstavek 31.čle<strong>na</strong> zuddob).
Barbara Rajgelj100 odstotkov tega dohodka, za prispevke za socialno varnost pa veljaoprostitev plačila (32.člen zuddob).Predlog Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pri dobičkuRazlogi za sprejem in postopek sprejemanjaGlede <strong>na</strong> ugotovljene pomanjkljivosti zuddob ter glede <strong>na</strong> manjšeštevilo družb, ki so sklenile in registrirale pogodbo o udeležbi delavcevpri dobičku, je Ministrstvo za gospodarstvo pripravilo spremembe indopolnitve, ki bi bile sprejete v obliki novega zako<strong>na</strong> (zuddob-1). Zaradizagotovitve večje odzivnosti je predlagatelj predvidel poenostavitevpostopkov delitve dobička, odpravo odloga izplačila ter <strong>na</strong> novouredil davčno obrav<strong>na</strong>vo izplačanega dobička delavcem ter davčneolajšave (Vlada Republike Slovenije 2010).Predlogzako<strong>na</strong>jevzačetni fazi temeljil <strong>na</strong> <strong>na</strong>čelu prostovoljnosti,vendar pa je bila med zakonodajnim postopkom <strong>na</strong> pobudo nekaterihposlancev v predlog vneše<strong>na</strong> določba o obvezni udeležbi. Predlogzako<strong>na</strong> je bil s tovrstnim amandmajem tudi sprejet, vendar je <strong>na</strong>njDržavni svet dal odložilni veto, po ponovnem odločanju v Državnemzboru pa zakon ni dobil zadostne večine in zato ni stopil v veljavo.95Temeljne novostiUporaba zako<strong>na</strong>. Zakon bi se uporabljal le za udeležbo pri dobičku,prikateribisedelavcuizplačali <strong>na</strong>jveč dve njegovi povprečni brutomesečni plači, izplačani v poslovnem letu, <strong>na</strong> katerega se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša uporababilančnega dobička. Najvišji znesek, ki bi ga delavec v skladus tem zakonom lahko prejel, ne bi smel presegati 5.000 eur bruto(drugi odstavek 2.čle<strong>na</strong> predloga zuddob-1).Delitev bilančnega dobička. Medtem ko veljav<strong>na</strong> zakonodaja predvideva,da družbe med zaposlene delijo dobiček v obliki čistega poslovnegaizida obračunskega obdobja, bi po novem družbe lahko delilemed zaposlene bilančni dobiček. 16Odprava odloga izplačila. Po veljavni zakonodaji delavec lahko zahtevaizplačilo dobička pred potekom eno- ali triletnega odloga izplačila,vendar to pomeni, da se takšno izplačilo obrav<strong>na</strong>va kot prihodekfizične osebe iz delovnega razmerja z vsemi davki, prispevki delavcain delodajalca in v skladu z zakonom o davku od dohodkov pravnihoseb ni davčno priz<strong>na</strong>n strošek. Praksa pri tem opozarja, da se »takšen16. Nekateri so ob tej novosti opozarjali <strong>na</strong> to, da je pomanjkljivost predlagane ureditvebilančnega dobička ta, da je to seštevek prenesenih dobičkov in izgub preteklihlet, zaradi česar bi ga bilo za <strong>na</strong>mene udeležbe zaposlenih smiselno omejiti <strong>na</strong> poslovnoleto,zakaterosebodelil(Globočnik2010).
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?96prejemek ne všteva pokojninsko osnovo za odmero pokojnine kljubplačilu prispevkov za pokojninsko zavarovanje. In drugič, družbo postavljav negotov položaj, saj ne more v <strong>na</strong>prej predvideti obsega celotnedavčne obveznosti.« (Globočnik 2010, 27)Zatojebilapozuddob-1predlaga<strong>na</strong> odprava eno- oziroma triletnega odloga izplačila pri de<strong>na</strong>rnishemi kot pogoj za pridobitev davčnih olajšav.Poenostavitev priz<strong>na</strong>vanja davčnih olajšav. Predlagatelj je predvidel,da bi se družbam pripadajoči znesek udeležbe delavcev pri dobičkuv celoti štel za davčno priz<strong>na</strong>ni odhodek. Na ta <strong>na</strong>čin bi bila sedanjaolajšava v višini 70 % pri enoletnem odlogu izplačila oziroma100 % zmanjšanja davčne osnove pri triletnem odlogu izplačila <strong>na</strong>domešče<strong>na</strong>z ugodnostjo v obliki davčnega priz<strong>na</strong>vanja odhodkov. Izplačilopripadajočega zneska udeležbe bi bilo v celoti oproščeno plačilaprispevkov za socialno varnost. Izplačilo v de<strong>na</strong>rju bi se za <strong>na</strong>menedohodnine vštevalo v davčno osnovo le v višini 50 % tega dohodka, vokviru delniške sheme pa s stališca delavca ne bi bilo sprememb glede<strong>na</strong> veljavno ureditev (Vlada Republike Slovenije 2010).Poenostavitev postopka sklenitve pogodbe. Zakon je predvidel tudipoenostavitev postopka sklenitve pogodbe, saj »za možnost udeležbezaposlenih pri dobičku ni več predvide<strong>na</strong> sprememba statuta, obveznoregistracijo pogodbe pri ministrstvu za gospodarstvo pa bi <strong>na</strong>domestilole posredovanje obvestila davčni upravi« (Globočnik 2010, 27).Obvez<strong>na</strong> ali prostovolj<strong>na</strong> udeležbaV okviru sprejemanja zuddob-1 so si mnenja poslancev in strokovnjakov<strong>na</strong>jbolj <strong>na</strong>sprotovala ob vprašanju, ali <strong>na</strong>j udeležba delavcevpri dobičku ostane še <strong>na</strong>prej v domeni prostovoljne odločitve družbein delavcev ali pa <strong>na</strong>j bo pod določenimi pogoji obvez<strong>na</strong>. Vlada rs jepripravila zakon, ki je temeljil <strong>na</strong> <strong>na</strong>čelu prostovoljnosti, skupi<strong>na</strong> poslancevpa je k 3.členu predloga zuddob vložila amandma: »Če skupšči<strong>na</strong>družbe sprejme sklep o delitvi več kot25 odstotkov bilančnegadobička, se mora del dobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev, obvezno <strong>na</strong>menitidelavcem. Del bilančnega dobička, ki se v tem primeru deli delavcem,pa ne sme biti manjši od 25 odstotkov celotnega bilančnegadobička, <strong>na</strong>menjenega za razdelitev.« V takšni obliki je bil zakon sprejet,a po vetu v ponovnem glasovanju ni dobil zadostne podpore.Zagovorniki obvezne udeležbe delavcev menijo, da »udeležbe zaposlenihv doseženih poslovnih rezultatih nikakor ni večmogoče obrav<strong>na</strong>vatizgolj kot nek bolj ali manj posrečen ›ukrep za povečevanje poslovneuspešnosti‹, ki je v celoti prepuščen ›prosti volji‹ posameznegadelodajalca, ampak je ta udeležba spričo omenjenih sprememb danesv bistvu postala že neke vrste ›<strong>na</strong>rav<strong>na</strong> pravica‹ zaposlenih kot nosil-
Barbara Rajgeljcev človeškega kapitala, za katero bi bil zdaj že skrajni čas, da jo kottako priz<strong>na</strong> tudi pozitiv<strong>na</strong> zakonodaja – torej, da se jo tudi pravno normira«(Gostiša 2010, 3).Zagovorniki prostovoljne udeležbe so opozarjali, da je prostovoljnostizhodišče priporočil eu, da obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku<strong>na</strong>sprotuje ustavnim določbam (zlasti pravici do zasebne lastnine,pravici do svobodne gospodarske pobude ter <strong>na</strong>čelu sorazmernosti),da bi lahko predstavljala zadržek za vstop tujih <strong>na</strong>ložb in spodbudoza izselitev slovenskih, da gre pri udeležbi delavcev pri dobičkuza stvar socialnega dialoga in ne oblastnih odločitev, pojavile pa sose tudi skrbi zaradi prelivanje dobičkov v tujino preko transfernih center zmanjšanja konkurenčnosti gospodrastva. Temelj zadržkov, ki jihje <strong>na</strong>vajal zlasti Državni svet ob vložitvi odložilnega veta, je mogočepovzeti z idejo, da je za participacijo »pomembno, da je oblikova<strong>na</strong>predvsem zaradi motivacije pri doseganju višjega dobička ali kateregadrugega rezultata (zlasti pa zaradi nenehnega poviševanja konkurenčnosti)[. . .] Participacija se <strong>na</strong>j razume v smislu, več bodo ustvarili sodelavci,boljši bodo rezultati, večji bodo fi<strong>na</strong>nčni prilivi pri lastnikih insodelavcih (›win-win‹ situacija).« (Ferk 2010)97Fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija v praksi slovenskih podjetijŠtevilo gospodarskih družb z registrirano pogodbo o udeležbi pri dobičkupo novem zakonu je izjemno majhno. Do marca 2011,karjeskorajtri leta po uveljavitvi zako<strong>na</strong>, je bilo <strong>na</strong> Ministrstvu za gospodarstvoregistriranih le okrog 30 pogodb, pri čemer so bile številne med njimisklenjene v različnih letih v istem podjetju ali v povezanih družbah.Razen pogodbe dveh družb vse predvidevajo de<strong>na</strong>rno shemo udeležbepri dobičku.A<strong>na</strong>liza dostopnih podatkov o uvajanju udeležbe delavcev pri dobičkupo zuddob v nekaterih podjetij zbuja skrb, da bo udeležba pridobičku <strong>na</strong>domestila tri<strong>na</strong>jsto plačo in/ali božičnico. V enem od a<strong>na</strong>liziranihpodjetij bodo božičnico ukinili leta 2012,kobodelavcemprvičizplačan dobiček. Prav tako so v podjetju, v katerem so udeležbopri dobičku izvedli v obliki delniške sheme, ukinili izplačilo tri<strong>na</strong>jsteplače.Majhno število registriranih pogodb pa še ne pomeni, da fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong>participacija v drugih slovenskih gospodarskih družbah ne obstaja.Mreža cranet je leta 2002 izvedla raziskavo med slovenskimi organizacijamiz več kot100 zaposlenimi in ocenila, da je v okoli tretjiniteh organizacij prisot<strong>na</strong> bodisi udeležba zaposlenih pri dobičku bodisidelavsko delničarstvo (McCartney, Croucher in Svetlik 2005). Vsekakorpa majhno število registriranih pogodb kaže <strong>na</strong> to, da zuddob
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?ni dal želenih rezultatov. Brez dvoma je nekoliko prispeval k intenzivnejširazpravi in razmisleku o fi<strong>na</strong>nčni participaciji, neposrednihučinkov <strong>na</strong> povečano stopnjo participacije pa mu ni mogoče pripisati.Zato so normativne spremembe <strong>na</strong> tem področju nujne in v tem smisluje mogoče z obžalovanjem ugotoviti, da je nedomišlje<strong>na</strong> potezaposlancev, ki so v zadnjem trenutku brez a<strong>na</strong>liz in raziskav v zakonvnesli <strong>na</strong>čelo obvezne udeležbe, zmanjšala možnost razvoja udeležbedelavcev pri dobičku.98ZaključekRazširjenost fi<strong>na</strong>nčne participacije pri <strong>na</strong>s kot <strong>na</strong> tujem spremljajo nekaterizelo <strong>na</strong>čelni pomisleki, pa tudi nekatere konkretne ovire. Oviroza pogostejše uveljavljanje delniških shem udeležbe v slovenskih podjetjihv prvi vrsti predstavlja precejšnje nezaupanje delavcev v lastništvozaposlenih, saj je bil institut delavskega delničarstva v postprivatizacijskemobdobju pogosto zlorabljen <strong>na</strong> škodo delavcev. Polegtega pogostejšo uveljavitev udeležbe delavcev pri dobičku omejujejonekatere ovire v korporacijski zakonodaji, pri majhnih in srednihpodjetjih pa kompleksnost postopkov in premajh<strong>na</strong> podpora s stranidržave, ki bi morala z različnimi ukrepi oblikovati okolje zaupanja, institucio<strong>na</strong>lnopodporo ter povečati dostopnost informacij in z<strong>na</strong>nja okoristih fi<strong>na</strong>nčne participacije in <strong>na</strong>činih njene uveljavitve. Na <strong>na</strong>čelniravni je konceptu udeležbe delavcev pri dobičku mogoče očitati to, daimajo delavci pravico do udeležbe <strong>na</strong> nečem, <strong>na</strong> kar neposredno nimajovpliva. Dobiček je kategorija, ki se samo delno prekriva s pojmikot so produktivnost, učinkovitost in inovativnost delavcev. Vprašanjeje tudi, ali fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija bistveno prispeva k demokratizacijiekonomskih odnosov, kar bi moral biti eden od njenih temeljnih ciljev.Zlasti prostovolj<strong>na</strong> fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija <strong>na</strong>mreč predstavljalemajhen poseg v družbeno-ekonomske sisteme, ki so zreli za globjespremembe kot jih pri<strong>na</strong>ša sama fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija. Zlasti bi bilpotreben razmislek o tem, da se interes delavcev kot kostitutivni elementdelovanja gospodarstva in poslovanja gospodarskih subjektovuvede v zakone, ki urejajo gospodarske družbe in da se delavcem podelinekatere pravice, ki so doslej pripadale le lastnikom kapitala. Greza vse tiste pravice, ki družbenikom omogočajo zaščito družbe predškodljivim vodenjem ali pohlepostjo članov organov vodenja in <strong>na</strong>dzora,manjšinskim družbenikom pa omogočajo zaščito družbe predvečinskimi družbeniki. Prostovolj<strong>na</strong> fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija ima lahkodolgoročne učinke zgolj v povezavi s povečano strukturno udeležbodelavcev.Medtem ko prostovolj<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku v ničemer
Barbara Rajgeljne spreminja ideje o bolj ali manj profitnem <strong>na</strong>menu delovanju gospodarskihsubjektov in v tem smislu služi zgolj kot drug <strong>na</strong>čin zadoseganje boljših rezultatov <strong>na</strong> vloženi kapital, pa obvez<strong>na</strong> udeležbapredstavlja odmik od ideje, da participacija delavcev služi boljšim rezultatomdelodajalca, ampak gre za izvorno pravico delavcev, ki nipogoje<strong>na</strong> z vplivom njene izvedbe <strong>na</strong> koristi delodajalcev. Tudi tisti,ki smo spremembi temeljev fi<strong>na</strong>nčne participacije <strong>na</strong>klonjeni,pa ne moremo mimo dejstva, da si Slovenija kot majhno gospodarstvo,vpeto v prosto mobilnost gospodarskih sujektov v eu, takšenrez v družbeno-ekonomski sistem ne more privoščiti sama. Zdi se,da pravo mesto za prizadevanja v smeri uzakonitve obvezne participacijeni <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lni, ampak vsaj evropski politični prostor: <strong>na</strong>slednjapostaja tistih, ki z obvezno udeležbo delavcev mislijo resno, bi moralebiti institucije eu.99LiteraturaCommission of the European Communities. 1991. Social Europe: The PepperReport; Promotion of the Employee Participation in Profits andEnterprise Results. Luksembourg: Office for Official Publications ofthe European Communities.Commission of the European Communities. 1997. »Pepper ii: Promotionof Participation by Employed Persons on Profits and EnterpriseResults (Including Equity Participation) in Member States.« Reportfrom the Commission, com(96)697 fi<strong>na</strong>l.Evropski ekonomsko-socialni odbor. 2010. Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnegaodbora o fi<strong>na</strong>nčni participaciji delavcev v Evropi.http://www.intercentar.de/fileadmin/files/ewsa/Schlussdokument/ces1375-2010_ac_sl.pdf.Ferk, H. 2010. »Participacija sodelavcev pri dobičku – dobri primeri izmed<strong>na</strong>rodne prakse.« http://www.fpmonitor.si/participacija-sodelavcev-pri-dobiku-dobri-primeri-iz-med<strong>na</strong>rodne-prakse.Franca, V., in N. Globočnik. 2008. »Glavnez<strong>na</strong>čilnosti de<strong>na</strong>rne in delniškesheme.« Industrijska demokracija, št. 10: 9–12.Franca, V., in N. Globočnik. 2008. »Vsebi<strong>na</strong> pogodbe o udeležbi delavcevpri dobičku.« Industrijska demokracija, št. 10: 4–8.Globočnik, N. 2010. »Delavci in dobiček.« Glas gospodarstva, januar.Gostiša, M. 2010. »Obvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičku – da ali ne?«www.delavska-participacija.com/clanki/id100209.docLowitzsch, J. 2006. The Pepper iii Report: Promotion of Employee Participationin Profits and Enterprise Results in the New Member andCandidate Countries of the European Union. Berlin: Free Universityof Berlin.Lowitzsch, J., I. Hashi in R. Woodward, ur. 2006. The Pepper iv Report:
Udeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencin v motor liberalnega kapitalizma?100Benchmarking of Employee Participation in Profits and EnterpriseResults in the Member and Candidate Countries of the EuropeanUnion. Berlin: Free University of Berlin.McCartney, J. 2004. »Fi<strong>na</strong>ncial Participation of Employees in the eu:Indicatorsfor Benchmarking.« Background paper, European Foundationfor the Improvement of Living and Working Conditions.McCartney, J., R. Croucher in I. Svetlik. 2005. »Fi<strong>na</strong>ncial Participationin the eu: A Benchmarking Study of Slovenia.« Background paper,European Foundation for the Improvement of Living and WorkingConditions.Pitz, T. 2008. »Udeležba delavcev pri dobičku družbe.« Podjetje in delo 34(3–4): 439–470.Vlada Republike Slovenije. 2007. »Predlog Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcevpri dobičku (zuddob), prva obrav<strong>na</strong>va, 27.12.2007.« http://www.dzrs.si/typo3conf/ext/acts/pi1/acts/getfile.php?cat=rt&id=67310014———. 2010. »Predlog zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pri dobicku – 1 (zuddob-1) – nujni postopek.« http://www.mg.gov.si/fileadmin/mg.gov.si/pageuploads/dnt/%C4%8Cistopis_zuddob-1.pdfWelz, C., E. F. Macias. 2007. »Fi<strong>na</strong>ncial Participation of Employees in theEuropean Union: Much Ado about Nothing?« Background paper,European foundation for the Improvement of Living and WorkingConditions.Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku (zuddob). Uradni list RepublikeSlovenije, št. 25/2008.
Tretji delNove paradigme pravičnosti
5O nee<strong>na</strong>kosti in demokracijikot prostoru solidarnostiLe<strong>na</strong>rt ŠkofR. A. Dahl s svojo skico »<strong>na</strong>predne demokratične države« (Dahl 1989,322 isl.) opredeli morda temeljno vprašanje sodobne politične morale,<strong>na</strong>mreč kako preko do sedaj še nedoseženega socialnega in državljanskegadialoga premostiti ovire, ki v okviru družbe ohranjajo hude nee<strong>na</strong>kostimed državljani. Ko govorimo o nee<strong>na</strong>kostih v družbi moramoločiti vsaj med dvema ravnema: po eni strani se problemu nee<strong>na</strong>kostilahko posvečamo z vidika sociologije ali politične sociologije, podrugi strani je to imanentno filozofski problem vse od <strong>na</strong>stopa razsvetljenstva.V sodobni debati v okviru politične filozofije in ožje političneetike, je vprašanje nee<strong>na</strong>kosti seveda v ospredju. Zastavljenoje tako <strong>na</strong> lokalni ali <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lni oz. trans<strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lni ravni (Slovenija,eu) ali pa <strong>na</strong> širši ravni, ki jo oz<strong>na</strong>čuje sintagma globalizacija. V pričujočemprispevku se bom bolj posvetil <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lnemu kontekstu, ki paseveda, zaradi vpetosti v številne druge kontekste, vključno z globalizacijskim,ne more biti izoliran predmet obrav<strong>na</strong>ve. Po drugi stranime zanima ideja demokracije, ki je zame v tem okviru vodilo <strong>na</strong> poti kvečjidružbenikohezivnosti.Naj začnem z distinkcijo, ki jo v svojem poznejšem delu On PoliticalEquality lepo uporabi Dahl (2006): demokracija je ideal oz. idealnisistem (obstoječe demokratične oblike upravljanja držav Dahl imenujepoliarhije), ki deluje <strong>na</strong> dveh ravneh: <strong>na</strong>jprej je to z<strong>na</strong>nstvenopojmova<strong>na</strong> ideal<strong>na</strong> situacija, s pomočjo katere si pomagamo razvijati<strong>na</strong>še teze in postavljati hipoteze. Kot je denimo Galileo predpostavil,da se ob izpolnjenih popolnih pogojih telesa v vakuumu gibljejo <strong>na</strong>določen <strong>na</strong>čin in iz te predpostavke, ki ni imela nobene eksperimentalnepreverbe, izpeljal zakon gibanja oz. padanja teles v danih pogo-
O nee<strong>na</strong>kosti in demokraciji kot prostoru solidarnosti104jih, tako si lahko mi pomagamo s konstrukcijo idealnih pogojev, v katerihbidoseglie<strong>na</strong>kostin,čeparafraziram Dahla, pod katerimi <strong>na</strong>šateorija idealne demokracije deluje. Tu je Dahlov koncept, kot bomovideli pozneje, zelo blizu Deweyjevemu pragmatističnemuidealupostopnegadružbenega <strong>na</strong>predka. Po drugi strani govorimo o idealu, kiga lahko še <strong>na</strong>jbolje po<strong>na</strong>zorimo s kantovsko regulativno idejo, vendaroropano kantovskih apriorističnih form, iz katerih izhaja. Ideal vtem smislu je moralen, in je v neposredni zvezi s stanjem stvari, ki siga kot ljudje lahko zamišljamo, ko sledimo svoj ideal. Je torej deweyjevskorečeno limita, h kateri se približuje <strong>na</strong>ša raziskava demokracije.Vobehprimerihgovorimooidealue<strong>na</strong>kostiindemokracijabimoralabiti mesto, kjer se temu idealu s trudom državljanov in državljank izdneva v dan približujemo.Kaj ima vse to opraviti s temo pričujoče monografije? Poleg očitnea<strong>na</strong>logije z razmerjem e<strong>na</strong>kosti ali nee<strong>na</strong>kosti med delom in kapitalomje v igri še nekaj: z oženjem koncentričnih krogov (od demokracijedo ožjih skupnosti ali družb) se želim približati temu občutljivemupodročjuinmudatipolitično-etično konotacijo ter ga tudi <strong>na</strong>vezati <strong>na</strong>vprašanje (ne)morale v (ekonomski) politiki. V okviru tega vprašanjatorej želim postaviti tudi tezo, ki jo prav tako <strong>na</strong>jdemo pri Dahlu, da semorajo <strong>na</strong>mreč skupaj z velikimi političnimi sistemi ob upoštevanjudoločenih pogojev demokratizirati tudi spremljajoči sistemi v družbi(nižji sistemi upravljanja, podjetja/korporacije, univerze, druge družbeneelite). Slednjič pa bom ob tem vprašanju svoj prispevek sklenil zidejo t. i. »močne demokracije« (Strong Democracy: Participatory Politicsfor a New Age, glej Barber 2003)terjosoočil z nekaterimi izmed obstoječiheksperimentalnih predlogov preseganja političnih in družbenihnee<strong>na</strong>kosti v okviru zahodnih liberalnih demokratičnih ustanov.Dahl je mislec, ki se posveča kulturi demokracije in demokratičnegadržavljanstva, ki mu daje prednost pred idealom potrošništva, kiobvladuje <strong>na</strong>š dikurz o ekonomskih vidikih upravljanja držav v krizikot je sedanja. Zaveda se, da je, docela <strong>na</strong>sprotno Marxovim pričakovanjem,kapitalizem paradoksalno sam prinesel edino pravo »revolucijo«:tj. revolucijo človekovega pogleda <strong>na</strong> zadovoljevanje svojihpotreb, ki se reducirajo <strong>na</strong> vlogo državlja<strong>na</strong> ali državljanke kotpotrošnika/-ce. Zato v svojem ključnem delu Democracy and its CriticsDahl (1989) postavizameključno vprašanje, ki ga sam vidim kote<strong>na</strong>kovredno tistemu, kar pragmatist Dewey razume pod pojmomideje demokracije ali pa denimo pragmatist in »postmarksist« RobertoUnger s pojmom radikaliziranega pragmatizma in poglobljenedemokracije, ki temelji <strong>na</strong> ideji demokratičnega eksperimentalizma(prim. Dewey 1999; Škof2007; 2008; Unger 2005). To je vprašanje raz-
Le<strong>na</strong>rt Škofmerja med e<strong>na</strong>kostjo in demokracijo in vprašanje poti in še prej vizij– seveda alter<strong>na</strong>tivnih – v okviru tega demokratičnega procesa. Čese želimo pomakniti za korak bliže kulturi demokracije, ki bo <strong>na</strong>rav<strong>na</strong><strong>na</strong>glede <strong>na</strong> pozabljeni ideal e<strong>na</strong>kosti, <strong>na</strong>j podam ugotovitev, da stav sodobnem času med z<strong>na</strong>nimi ideali solidarnost in svoboda bolj vospredju kot e<strong>na</strong>kost – svoboda posebej v okviru <strong>novi</strong>h demokracij,ki so morale sprva zagotoviti formalno svobodo kot posttranzicijskedržave, primer je seveda tudi Slovenija, solidarnost pa kot socialnikorektiv v obliki številnih transferjev, ki pa je le bleda senca revolucio<strong>na</strong>rneideje bratstva, ki je sicer bila blizu ideji e<strong>na</strong>kosti od krščanstvadalje. Za obe – tako svobodo kakor solidarnost – se zdi, da sta izgubilisvoj zagon. Družbe vztrajajo v inerciji, elite se bodisi zatekajo k žepoz<strong>na</strong>nim vzorcem bodisi se prilagajajo obstoječemu tržnemu redu.Alter<strong>na</strong>tive kakor da ni <strong>na</strong> vidiku ne v Evropi ne drugod po svetu. Zatomora e<strong>na</strong>kost zadobiti nov pomen <strong>na</strong>meniti pa ji tudi moramo večjopozornost.A <strong>na</strong>j se tu posvetim moji osrednji temi – razmisleku ob orisu prihodnjedemokratične družbe, kakor jo vidi Dahl v svoji Democracyand its Critics iz leta 1989. Za Dahla je torej v sklepnem poglavju omenjeneknjige (»Skice za <strong>na</strong>predno demokratično skupnost«) politič<strong>na</strong>e<strong>na</strong>kost cilj, ki mora biti <strong>na</strong>še skupno vodilo in ne sme bivati zgolj kotideal, ki se lahko uresničuje le tako, da hkrati manjšamo druge pridobljenepritikline sodobne družbe (svobodo in razvoj posameznika).Zelo težko je seveda v okviru filozofije določiti že obseg pojma »e<strong>na</strong>kost«.Vendar lahko v duhu filozofije demokracije, kakor jo sam razumem,rečemo, da pojem obsega <strong>na</strong>slednje poglavitne točke: neoviranomožnost politične participacije v okviru dane družbe (v predstavniškiin/ali neposredni obliki; slednja je sevada izrazito oteže<strong>na</strong> vdružbah z veliko državljani); e<strong>na</strong>kost pred zakonom in zmožnost/močizogibanja ovirajočim (coercive) kontekstom s strani države ali skupnosti;ustvarjalno <strong>na</strong>rav<strong>na</strong>no izobrazbo; zmožnost polnega in neoviranegakognitivnega in emocio<strong>na</strong>lnega razvoja; slednjičustvarjalnodelo. Poleg tega bi lahko seveda dodali še nekatere izmed t. i. »zmožnosti«(capabilities, tu mislim <strong>na</strong> koncept Marthe C. Nussbaum inAmartye Se<strong>na</strong>; gl. Nussbaum 2006, 155 isl.), ki se dotikajo dostojnegaživljenja človeka, se pravi temeljne zmožnosti živeti zdravo življenje.Zavedam se, da bi tudi doseganje političnega demokratičnega ideala(ustanove) pustilo med državljani in državljankami velike razlike <strong>na</strong>ravni možnosti dejanske participacije oz. udejstvovanja v tej oblikidružbene ureditve. Prav zato je potrebno po Dahlu, in tu vidim izjemnopomemben element njegov teorije, demokratizirati tudi ustanove,ki jim veči<strong>na</strong> posameznikov vsakodnevno posveča skoraj polo-105
O nee<strong>na</strong>kosti in demokraciji kot prostoru solidarnosti106vico svojega časa. To so gospodarske družbe, ki niso v državni lasti inkjer se soočamo z večjimi ali manjšimi ovirami pri doseganju demokratičnegaideala e<strong>na</strong>kosti. Dahl je prepričan, da obstaja <strong>na</strong>čin, četudieksperimentalen, s katerim bi dosegli, da bi se tudi v omenjenih okoljih(dodamo lahko še druga okolja, kjer se prek splošne birokratizacijeupravljanja ovirata posameznikova avtonomija in ustvarjalnost – denimodržavne institucije, tudi univerza) pomaknili do točke, s katerebi v njih <strong>na</strong> posameznika gledali kot <strong>na</strong> integralni del sistema, ki bi mutudi omogočal osebni razvoj in rast. Kot smo videli, je oboje vključenov <strong>na</strong>š <strong>na</strong>bor temeljnih postavk demokratičnega državljanstva.Toda ko tehtamo argumente za in proti, je ključ<strong>na</strong> Dahlova ugotovitev,ki jo v celoti podpiram: <strong>na</strong>mreč ko govorimo o nee<strong>na</strong>kostiin demokratiziranju ustanov politike, celo ekonomskih ustanov in/alidružb, v ospredju ne vidimo starega revolucijskega ideala e<strong>na</strong>kosti lastnineali ene izmed socialističnih i<strong>na</strong>čic prerazporejanja bogastva.Rajši govorimo o skupni <strong>na</strong>logi poliarhij ali razvijajočih se demokracij,<strong>na</strong>mrečomogočanju (1) formalne udeležbe državljanov pri svojem delovanjuv vseh oblikah (druži<strong>na</strong>, država, gospodarska družba, držav<strong>na</strong>birokracija, univerza, ne<strong>na</strong>zadnje Cerkev), in (2)krepitvinjihovihpotencialovkot državljanov v okviru teh ustanov.Vemo, da trenutno <strong>na</strong> vidiku še ni prave alter<strong>na</strong>tive obstoječemu<strong>na</strong>činu kapitalističnega sistema. Po zatonu komunističnih sistemovin posledično izgubi orientacije levice se sicer pojavljajo bolj ali manjradikalni poskusi ustvarjanja vizij prihodnjih oblik družbenega življenja,vendar sam vidim kot <strong>na</strong>jplavzibilnejšo možnost preseganjaobstoječega stanja prav v pritegnitvi vizij kot je Dahlova (in sevedaDeweyjeva ali Ungerjeva, prim. Unger 2005) v okvir širših političnihrazprav o demokraciji. Omenjene vizije se približujeju temu, kar Barberimenuje moč<strong>na</strong> demokracija (strong democracy). Četudi gre zaširši <strong>na</strong>bor strategij, ki se jih tu ne moremo dotikati, se pod tem pojmomskriva vizija participatorične demokracije, ki je <strong>na</strong>vdihnje<strong>na</strong> vDeweyjevem idealu demokracije kot kulture oz., <strong>na</strong>čela skupnostnegabivanja. Demokracija za Deweyja je ime za stalni tok neovirane izkušnje,ki človeka bogati in ki neprenehoma <strong>na</strong> novo krepi razmerjemed e<strong>na</strong>kostjo in svobodo (equality/liberty) termedposameznikivokviru skupnosti. Je <strong>na</strong>sprotje t. i. »tanki« liberalni demokraciji (thindemocracy) z njenimi obstoječimi formami. V tem vidim povezavo z<strong>na</strong>šo da<strong>na</strong>šnjo temo. Kot bi rad pokazal v zaključku svojega prispevka,gre pri pobudah kot je ta, s katero je poveza<strong>na</strong> tema pričujoče monografije(delitev dobička oz. soudeležba pri dobičku), manj za altruističnepoteze oziroma nepravične delitve sredstev ali dobičkov kakorza potezo nove, recimo ji močne demokracije. Unger bi rekel, da
Le<strong>na</strong>rt Škofgre za high-power democracy. Zavedajoč sevsehpasti,kijihodpirakakrš<strong>na</strong> koli pobuda demokracije kot ideala bivanja skupnosti (različnimožni totali(tari)zmi), se želim postaviti <strong>na</strong> stran vprašanja, kakolahko ljudje kot skupnost živimo skupaj. Ko sem prej omenil, da setežišče pomika iz konzumerizma k državljanstvu, sem mislili <strong>na</strong>tankoto: pod kakšnmi pogoji je sploh moč misliti e<strong>na</strong>kost ne da bi zapadli vaprioristične sheme ize<strong>na</strong>čevanja gmotnega položaja državljanov.Če se slednjič <strong>na</strong>vežem še malce tesneje <strong>na</strong> temo pričujoče monografije:upam, da sem posredno uspel pokazati, da je predlog zako<strong>na</strong>o udeležbi delavcev pri dobičku gospodarskih družb manj stvar doseganjae<strong>na</strong>kosti v gmotnem položaju posameznikov kot je stvar novepravičnosti, ki deluje <strong>na</strong> ravni ustvarjanja egalitarne družbe v smisluspoštovanja vloge posameznikov in posameznic ter ustvarjanja pogojevza njihov razvoj kot državljanov in ne kot potrošnikov. Ne gre torejprimarno za vprašanje razmerja med lastniki kapitala, njihovimi deležiin sorazmernimi tveganji ter s tem povezano »ekonomsko« pravičnostjo,temveč gre za razmerje, ki se ustvarja v okviru neke skupnostimed njenimi člani. Sam bi temu v izogib ideološkemu besednjakurekel <strong>na</strong>čelo medsebojne odgovornosti in to <strong>na</strong>čelo je tako politično<strong>na</strong>čelo sleherne demokratične družbe (negativ<strong>na</strong> svoboda) kakortudi etično ali moralno <strong>na</strong>čelo številnih skupnosti, ki jih tvorimovtemokviru(intu<strong>na</strong>čelo kaže v smer ideala pozitivne svobode). Šenekaj je pomembno omeniti: kot ugotavlja Dahl, je pomemben elementv tem demokratičnem procesu – pomembnejši od racio<strong>na</strong>lnegaelementa – element <strong>na</strong>jširše emocio<strong>na</strong>lne investicije posameznikov.Četudi je Rawls s t. i. »tančico nevednosti« (veil of ignorance) postavilletvico pravičnosti izjemno visoko, to vseeno ni dovolj. Državljani sevečinoma težko vživijo v teorijo, ki jim sicer zagotavlja e<strong>na</strong>kost, vsaj vsmislu ideala, vendar gre tu za to, da se nee<strong>na</strong>kosti radikalno občutijov <strong>na</strong>šem vsakodnevnem delovanju in da teorija ali racio<strong>na</strong>l<strong>na</strong> sredstvatu niso dovolj. Ljudje smo bitja, ki delujemo v razmerju do drugih bitij.Načelo medsebojne odgovornosti bi lahko bilo <strong>na</strong>čelo,kibi<strong>na</strong>šedelovanjeprepletlo z deweyjevsko vizijo neovirane (ali vsaj manj ovirane)kooperativne izkušnje, ki bi vsem podelilo večje možnosti samouresničevanjakot jih imajo sedaj. A tu <strong>na</strong>letimo še <strong>na</strong> eno področje, kiga doslej nismo dovolj tematizirali: področje vzgoje in izobraževanja.To področje je tesno povezano s kulturo demokracije in pripadajočegadržavljanstva.Če sklenem – pojem skupnosti je tako potrebno misliti kar <strong>na</strong>jširšein vanj vključiti tudi okolja, ki dandanes še niso demokratizira<strong>na</strong>. Vserešitve, ki bodo pod enim ali drugim ideološkim dežnikom (udeležbepri upravljanju ali dobičku; tudi v obliki predlogov kot je utd) do-107
O nee<strong>na</strong>kosti in demokraciji kot prostoru solidarnosti108mnevno krepile gmotni položaj državljanov, opuščale ali ignoriralepa sočasno radikalno reformo vsakodnevne participacije posameznikovv <strong>na</strong>jširših demokratičnih procesih s ciljem doseganja e<strong>na</strong>kosti(e<strong>na</strong>kost je torej ideal prav tu!), bodo pomenile zgolj stag<strong>na</strong>cijo, ali,še slabše, regresijo. Edi<strong>na</strong> pot <strong>na</strong>predka in, lahko rečemo, »revolucio<strong>na</strong>rne«spremembe v <strong>na</strong>šem dojemanju demokracije, tako vodi prekoideje e<strong>na</strong>kosti kot ideje skupnostnega bivanja temelječega <strong>na</strong> neoviranikooperativni izkušnji (in ustvarjalni izobrazbi) ter upoštevajoč<strong>na</strong>čelo medsebojne odgovornosti. Da pa bi to dosegli potrebujemonov jezik v politiki in družbi, jezik, ki bo <strong>na</strong>stal v sodelovanju različnihdružbenih akterjev, in ki bo razumel, kot pravi Barber, da so med državljaniin državljankami sicer prisotni različni interesi in antagonizmi,vendar bo le-te zmogel preseči z nizom strategij, ki bodo posameznikerajši kot delile, povezale v demokratični skupnosti. Razmislek o udeležbidelavcev pri dobičku je tako po mojem mnenju razmisek v tejsmeri.LiteraturaBarber, B. R. 2003. Strong Democracy. Berkeley, ca: University of CaliforniaPress.Dahl, R. A. 1989. Democracy and Its Critics. New Haven, ct,inLondon:Yale University Press.———. 2006. On Political Equality. New Haven, ct,inLondon:YaleUniversityPress.Dewey, J. 1999. Javnost in njeni problemi. Prev. A. Pinter. Ljublja<strong>na</strong>: Fakultetaza družbene vede.Nussbaum, M. C. 2006. Frontiers of Justice. Cambridge, ma:HarvardUniversityPress.Škof, L. 2007. »K pojmu medkulturnosti pri Deweyju.« An<strong>na</strong>les, Series historiaet sociologia 17 (2): 393–402.———. 2008. »Pragmatism and Social Ethics: An Intercultural and PhenomenologicalApproach.« Contemporary Pragmatism 5 (1): 121–146.Unger, R. M. 2005. What Should the Left Propose? London in New York:Verso.
6Kako ublažiti trk med delomin kapitalom: kapitalizemin ma<strong>na</strong>gerska revolucijaPrimož TurkVprašanje, ki se še vedno prikazuje kot eno izmed aktualnih, ali celoosrednjih vprašanj »<strong>na</strong>šega časa«, je: kako ublažiti trk med delom inkapitalom. To vprašanje zastavljamo kot izhodišče, s katerim začenjamo<strong>na</strong>š prispevek v okviru teme »k <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong> pravičnosti«.Vendar moramo takoj <strong>na</strong> začetku pojasniti, da ga niti slučajno ne zastavljamoz <strong>na</strong>menom (takojšnjega) iskanja odgovorov <strong>na</strong>nj. Iskanjeodgovorov, ali bolje, razmislek o možnostih reševanja tega »trka« je nekaj,kar <strong>na</strong>s sprva (še) ne zanima; če bo kaj takega sploh prišlo v poštev,bo to tisto zadnje, česar se bomo lotili in ne prvo. Prvo, česar se bomolotili, bo vprašanje samo, kajti to je tisto določujoče, ki v<strong>na</strong>prej zarišehorizont možnih odgovorov. Ali z zgodnjim Marxom rečeno: »Formulacijavprašanja je njega rešitev« (Marx 1979a, 153). Težišče <strong>na</strong>šega razmislekaje torej vprašanje in ne odgovor/odgovori <strong>na</strong>nj. To, kar želimodoseči s premikom težišča <strong>na</strong> raven samega vprašanja, je nekaj silapreprostega: izogniti se hočemo morebitnemu neplodnemu iskanjuodgovorov <strong>na</strong> vprašanje, ki mogoče sploh ni več aktualno, v smislu,da bi še vedno bistveno zadevalo <strong>na</strong>š čas. Če <strong>na</strong>j te odgovore splohiščemo, se mora <strong>na</strong>jprej potrditi vprašanje – se izkazati kot relevantnoin <strong>na</strong>šemu času ustrezajoče.Problematiziranje zastavljenega vprašanjaPrvo, česar se lotevamo, je problematiziranje vprašanja samega, ki seglasi: kako ublažiti trk med delom in kapitalom, pri čemer bomo postopali<strong>na</strong> sledeče <strong>na</strong>čine: 1. problematizacija <strong>na</strong> ravni vprašanja samega;2. problematizacija <strong>na</strong> ravni predpostavk, <strong>na</strong> katerih vprašanje
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom110temelji; 3. problematizacija <strong>na</strong> ravni <strong>na</strong>ddoločujočega konteksta, v kateregase vprašanje umešča.Ko se lotevamo prve ravni problematizacije se <strong>na</strong>jprej zdi, da imamoopraviti s preprostim in e<strong>novi</strong>tim vprašanjem. Vendar temu ni docelatako. Za <strong>na</strong>mene pričujoče a<strong>na</strong>lize bo dovolj, če to vprašanje razdelimo<strong>na</strong> dva dela. Po tej delitvi se vprašanje glasi: kako ublažiti nekaj,pri čemer je to nekaj, kar <strong>na</strong>j bi ublažili: trk med delom in kapitalom.Kako ublažiti nekaj meri <strong>na</strong> iskanje <strong>na</strong>či<strong>na</strong>; poudarek je <strong>na</strong> kako,torej <strong>na</strong> <strong>na</strong>činovnosti, mogoče celo tehniki, v smislu neke določenestrategije, ki <strong>na</strong>j jo izoblikujemo. Odgovor <strong>na</strong> kako <strong>na</strong>m je bil 1 vvelikimeri že sugeriran v obliki usmeritve, ki se glasi: udeležba delavcevpri dobičku gospodarskih družb. S tem se <strong>na</strong>še osnovno vprašanjedodatno skrči in celo zapre v: ekonomsko, pravno, moralno . . . razpravoza ali proti udeležbi delavcev pri dobičku gospodarskih družb; viskanje sprejemljivih ekonomskih vidikov, določanje pravnih okvirov,moralno upravičevanje udeležbe delavcev pri dobičku gospodarskihdružb.To postopno zoževanje vprašanja, <strong>na</strong>jprej v smeri <strong>na</strong>činov (kako),dalje, sugeriranih usmeritev (udeležba) in <strong>na</strong> koncu padec v to ali onostroko (ekonomsko, pravno . . .), ki <strong>na</strong>j poišče strokovne odgovore, <strong>na</strong>stukaj ne zanima. Zlasti zadnje – argument stroke za ali proti udeležbi– vidimo kot drobitev vprašanja v smeri vse bolj specialističnih nians,ki jih je zmož<strong>na</strong> reševati le še stroka. V teh specialističnih niansah(denimo, hipotetičen primer: ali pravo eu sploh določa okvir, v katerembi slovenski pravni sistem uzakonil obvezno delitev dobička), sezgodi, da posamez<strong>na</strong> partikularnost <strong>na</strong>stopi kot poglavitni problem,ki popolnoma zamegli osnovno vprašanje, in iz vprašanja, kako ublažititrk med delom in kapitalom, ki se tiče »širše javnosti«, se oblikujestrokovni problem, ki se mora – prav zaradi njegove specifičnosti instrokovnosti – prepustiti stroki. Pot, ki jo <strong>na</strong>meravamo ubrati v <strong>na</strong>šemprispevku, je ravno <strong>na</strong>sprot<strong>na</strong>. Vprašanja ne <strong>na</strong>meravamo zapretiv strokovnost posamezne discipline, ampak ga, <strong>na</strong>jprej in predvsem,odpreti za razmislek.To nekaj, kar <strong>na</strong>j bi ublažili, je: trk med delom in kapitalom. Vendar,kaj pomeni, da gre za trk; je trk sinonim za antagonizem? In, predvsem,kaj pomeni, da gre za delo in kapital? Ali ne pomeni to, da gre1. Tu se <strong>na</strong><strong>na</strong>šam <strong>na</strong> z<strong>na</strong>nstveni simpozij z <strong>na</strong>slovom: »K <strong>novi</strong> <strong>paradigmi</strong> pravičnosti«,ki je potekal <strong>na</strong> Fakulteti za humanistične študije v Kopru, 3.junija2010,inkateregaproblematsko težišče se je glasilo: »udeležba delavcev pri dobičku gospodarskihdružb«.
Primož Turkobenem, pravzaprav predvsem, za delavca (in za kapitalista)? Ali lahkogovorimo o delu in kapitalu, ne da bi obenem nujno govorili o delavcu(delno tudi o kapitalistu), saj je vendar delo dejavnost delavca,kapital pa, če uporabimo zgodnjo Marxovo formulacijo: »<strong>na</strong>kopičenodelo« (Marx 1979b, 352). In kaj pomeni dejavnost dela (labor), kakš<strong>na</strong>je razlika do dejavnosti ustvarjanja (work) indodelovanja(action)(prim. Arendt 1996)? In tudi če ostanemo samo pri delu in delavcu,a je delavec še vedno klasičen Marxov proletarec, ali je to danes predvsemDruckerjev »knowledge worker« (prim. Kuzmanić 2008)invkolikšnimeri je v proces dela že vpotegnjen človeški intelekt (prim. Virno2003)? Ali lahko za delo še vedno trdimo, da je to »več<strong>na</strong> <strong>na</strong>rav<strong>na</strong> nujnost,da bi se posredovala izme<strong>na</strong> s<strong>novi</strong> med človekom in <strong>na</strong>ravo, torejčloveško življenje« (Marx 1986, 46)? Tu je <strong>na</strong>štetih zgolj nekaj dilem, kise odpirajo ob problematizaciji vprašanja o ublažitvi trka med delomin kapitalom.Na ravni predpostavk, <strong>na</strong> katerih temelji vprašanje, kako ublažititrk med delom in kapitalom, velja izpostaviti predvsem neizrečeno invendar samoumevno predpostavljeno domnevo, da to vprašanje zadeva<strong>na</strong>š da<strong>na</strong>šnji čas. S tem ostaja seveda predpostavljeno, čepravneizrečeno, da imamo danes še vedno opravka s klasičnim trkom meddelom in kapitalom, še več, da <strong>na</strong>m preiskovanje tega vprašanja lahkosluži pri iskanju izhodov iz tegob <strong>na</strong>šega časa. Drugače rečeno: ali smores še vedno <strong>na</strong> isti ravni, <strong>na</strong> kateri je bil Marx sredi 19. stoletja, in se ševedno srečujemo z e<strong>na</strong>kimi problemi?Dileme, ki izhajajo iz samega vprašanja ter problematičnost predpostavkvsebovanih v tem vprašanju, se <strong>na</strong>m razkrijejo šele, ko smozmožni to vprašanje umestiti. To umeščanje (iskanje njegovega mesta)meri <strong>na</strong> iskanje tistega <strong>na</strong>ddoločujočega konteksta, v katerega bito vprašanje smiselno sodilo. Da gre za <strong>na</strong>ddoločujoči kontekst kapitalizma(delo, kapital; delavec, kapitalist; trk (antagonizem?) med delomin kapitalom) je več kot samorazvidno. S tem, ko smo umestili vprašanjev kontekst kapitalizma, se razkrije še e<strong>na</strong> – za <strong>na</strong>s ključ<strong>na</strong> – samoumev<strong>na</strong>predpostavka tako zastavljenega vprašanja. Dejali smo, daostaja neizrečeno, vendar predpostavljeno, da vprašanje, kako ublažititrk . . . zadeva <strong>na</strong>š da<strong>na</strong>šnji čas. Če pa to vprašanje obenem zadevakapitalizem, iz tega sledi, da je <strong>na</strong>š čas dojet kot kapitalističen, ali bolje,da vprašanje predpostavlja, da smo v kapitalizmu. Ta predpostavka(biti v kapitalizmu), ki absolutno določa <strong>na</strong>ravo vprašanja in vse morebitneodgovore <strong>na</strong>nj, kakor tudi možne poti političnega delovanja iniskanja izhodov iz tegob <strong>na</strong>šega časa, je pravi »predmet« <strong>na</strong>šega tukajšnjegarazmisleka.111
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom112Kako razumeti kapitalizem?Izkazalo se je, da iskanje odgovora <strong>na</strong> vprašanje, kako ublažiti trk meddelom in kapitalom, ni pot, ki jo mislimo ubrati. Izkazalo se je še več,tudi samo vprašanje in preizpraševanje le-tega ni dovolj. Da bi to vprašanjesploh lahko razumeli, moramo razpreti <strong>na</strong>ddoločujoči kontekst,v katerega se smiselno umešča, to je kapitalizem, za katerega smo dejali,da je imanentno prisoten v vprašanju, in sicer, kot predpostavka<strong>na</strong>šega da<strong>na</strong>šnjega časa (biti v kapitalizmu).V razpiranje <strong>na</strong>ddoločujočega konteksta kapitalizma <strong>na</strong>s bo vodilovprašanje: kako razumeti kapitalizem? To vprašanje pa ne meri toliko<strong>na</strong> kapitalizem, kot <strong>na</strong> <strong>na</strong>s same, <strong>na</strong> <strong>na</strong>šo zmožnost razumevanja, <strong>na</strong>to, kako smo zmožni razumeti nek fenomen, kot je <strong>na</strong> primer kapitalizem.Eden izmed možnih (danes absolutno prevladujočih) <strong>na</strong>činovrazumevanja kapitalizma je ta, da ga zapopademo kot sistem, družbenoureditev, produkcijski <strong>na</strong>čin ..., skratka, kot »realnost« v katerimenda smo. To pa hoče pravzaprav reči, da kapitalizem je, mi pa dasmo v njem. To je eden izmed možnih (vendar ne edini) <strong>na</strong>činov razumevanjakapitalizma, in vprašati se velja: Ali lahko še vedno trdimo,da smo v kapitalizmu? Naj bo dovolj, da omenimo dva »simptoma«, ki<strong>na</strong>m branita, da bi to trditev (da smo v kapitalizmu) sprejeli kot gotovoin neizpodbitno.Prvi »simptom« se veže <strong>na</strong> govore o koncu kapitalizma. James Burnhamje v svoj čas zelo odmevni, a danes skoraj pozabljeni knjigi, Thema<strong>na</strong>gerial revolution (Burnham 1945; glej tudi Burnham 2010), odprltudi vprašanje o koncu kapitalizma in prehodu v ma<strong>na</strong>gerskodružbo. Njegovo stališče je, da poleg že pregovorne alter<strong>na</strong>tivne dvojicekapitalizem-socializem (ali eno ali drugo), obstaja še nekaj tretjega– in sicer: ma<strong>na</strong>gerska družba. Njegov argument gre seveda vsmer slednje. V dvajsetih in tridesetih letih 20. stoletja je v Rusiji,Nemčiji in zda v vzponu ma<strong>na</strong>gerska družba. 2 Podobno je Peter F.Drucker, <strong>na</strong>jvečji »mislec«, pravzaprav konstruktor ma<strong>na</strong>gementa 20.stoletja, v svojem delu The Post-Capitalistic Society (Drucker 1995)postavilpod vprašaj smiselnost tega, da <strong>na</strong>š čas še vedno tematiziramokot kapitalizem; sam ga je <strong>na</strong>mreč poimenoval kot postkapitalizem,2. Obstranipuščamo njegovo problematično umeščanje ma<strong>na</strong>gerske revolucije(in s tem <strong>na</strong>stop ma<strong>na</strong>gerske družbe) predvsem v Rusijo in Nemčijo in nekoliko boljobrobno tematizacijo zda kot ma<strong>na</strong>gerske družbe. Na ravni zgodovinske tematizacijeameriškega fenome<strong>na</strong> ma<strong>na</strong>gementa, je Burnhamova študija bolj kot ne neuporab<strong>na</strong>.Če nič drugega pa ostaja od Burnhama to, da je bil zmožen postaviti podvprašaj okostenelo bi<strong>na</strong>rno delitev <strong>na</strong>: ali kapitalizem, ali socializem in je <strong>na</strong>mestopristanka <strong>na</strong> to delitev poskušal iskati nekaj tretjega, kar bi bolj zadeto razložilo čas,v katerem in o katerem je pisal.
Primož Turktorej ne-več-kapitalizem. To sta le dva primera, ki <strong>na</strong> tem mestu služitazgolj kot opozorilo <strong>na</strong> to, da so nekateri avtorji poskušali postavitipod vprašaj domnevo, da smo v kapitalizmu.Drugi »simptom«, ki lahko predstavlja dvom in <strong>na</strong>m sugerira vsajneko mero previdnosti pri uporabi oz<strong>na</strong>ke kapitalizem v povezaviz<strong>na</strong>šimčasom, je moč <strong>na</strong>jti prav pri teh, ki zagovarjajo stališče, dasmo še vedno v kapitalizmu. Ta »simptom« je poplava kapitalizmov,ki poskušajo loviti spremembe, ki smo jim priča. Govori se, da smo v:ma<strong>na</strong>gerskem kapitalizmu, sodobnem kapitalizmu, modernem kapitalizmu,industrijskem kapitalizmu, novem kapitalizmu, liberalnemkapitalizmu, neoliberalnem kapitalizmu, postindustrijskem kapitalizmu.Teh oz<strong>na</strong>čevalcev je skoraj toliko kot zagovornikov tega, da smov kapitalizmu. In če nič drugega, <strong>na</strong>m vsi ti pridevniki h kapitalizmu,kažejo vsaj nemoč tega, da bi operirali z oz<strong>na</strong>ko kapitalizem brez <strong>na</strong>daljnjega.Kapitalizem pa lahko razumemo še <strong>na</strong> nek drug in drugačen <strong>na</strong>činkot pravkar skicirano; ne nujno zgolj (niti predvsem) kot to, kar je(torej e<strong>na</strong>čenje tega kar je in kapitalizma), v čemer da nujno smo: kapitalizemkot sistem, družbe<strong>na</strong> ureditev . . . V trenutku, ko ne gremovsamoumevnoe<strong>na</strong>čenje tega, da smo »nekje« s tem, da je ta »nekje«kapitalizem (biti v kapitalizmu), se <strong>na</strong>m odpre možnost, da se vprašamo:kje sploh smo? Ali smo v kapitalizmu; »v« svetu; v družbi indružbenem; v ma<strong>na</strong>gerski revoluciji? To odprtje problema lokalizacije– v smislu <strong>na</strong>šega samo-umeščanja, ima resne, celo radikalne posledice,ki gredo lahko tako daleč, da se <strong>na</strong>m slika »vsega«, kar je, popolnomazamaja – in to »zgolj« zato, ker se samo-umestimo v neko drugolokacijo. Berite in primerjajte Marxov Kapital in Heideggrovo Bit in časin videli boste, kaj pomeni dojeti se <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin biti v kapitalizmu ali pa<strong>na</strong> <strong>na</strong>čin biti »v« svetu.Naše lastno samo-umeščanje je <strong>na</strong>jpogosteje odraz <strong>na</strong>šega lastnegapredrazumevanja tega, kar je. Drznil bi si celo reči, da smo ujeti v avtomatizemsamo-umeščanja posebnega tipa, ki <strong>na</strong>m samodejno položiv usta besede: smo v kapitalizmu; in <strong>na</strong>š čas samodejno opredeljujekot kapitalističen.Pričakovali bi, da se bo to samodejno samo-umeščanje in prevladujočepredrazumevanje, zlomilo <strong>na</strong> točki, ko postane kapitalizem predmetproučevanja. Vendar temu ni tako. Tudi ko gre za proučevanje kapitalizmale-ta <strong>na</strong>stopa kot samoumev<strong>na</strong> predpostavka in tako rekočvse a<strong>na</strong>lize kapitalizma se začenjajo s pozicije, ki se glasi: smo v kapitalizmu.Ta »proučevanja« kapitalizma, skratka, niso zmož<strong>na</strong> postavitipod vprašaj svojega lastnega začenjanja. Še več, zdi se, da takšne »raziskave«še dodatno utrjujejo pozicijo iz katere začenjajo in v skladu s113
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom114katero poskušamo <strong>na</strong>to razlagati to, kar je. 3 Na tem mestu <strong>na</strong>s ne zanimajosamoumevnosti, ki jih je moč <strong>na</strong>jti v predrazumevanju, temvečpozicije proučevanja, v katerih je samoumevnost kapitalizma ne samoprisot<strong>na</strong> ampak povzdignje<strong>na</strong> do nevprašljive predpostavke; predpostavke,ki že v<strong>na</strong>prej opredeljuje to, kar je, kot kapitalizem. Lahko bidejali, da je so takšne pozicije že del intelektualne tradicije, tako da jeveči<strong>na</strong> intelektualcev prepriča<strong>na</strong>, da je moč, celo da je treba to, kar je,razlagati kot kapitalizem.Bodimo pozorni <strong>na</strong> to, da se sedaj ukvarjamo z neko drugačnomožnostjo razumevanja kapitalizma. Nismo več <strong>na</strong> ravni »realnega«,tega, v čemer da smo, kapitalizma kot sistema, ureditve ..., temveč<strong>na</strong> ravni »<strong>na</strong>šega« lastnega razumevanja, ki izhajajoč iz»<strong>na</strong>še«pozicijeposkuša to, kar je, razumeti ravno v skladu s to pozicijo, ki jepozicija kapitalizma. Sedaj govorimo o kapitalizmu kot »<strong>na</strong>ši« poziciji,tipu spraševanja in drži do tega, kar je. Vendar, kaj pomeni to, darazumemo kapitalizem kot »<strong>na</strong>šo« pozicijo spraševanja po tem, karje? To ni več zgolj samoumevnost predrazumevanja, ki morebiti šeostaja odprta za neko drugačno možnost razumevanja, ampak prejučvršče<strong>na</strong> in zaprta pozicija gotovosti, ki v<strong>na</strong>prej strukturira to, karje, kot kapitalizem. In kdor se sprašuje <strong>na</strong> ta <strong>na</strong>čin, začenja s kapitalizmom,tako da predstavlja kapitalizem pravzaprav počelo (arché)inobenem mejo (péras) njegovega spraševanja, rečeno z Aristotelom. V<strong>na</strong>šem primeru velja torej kapitalizem razumeti kot možno pozicijo,pri čemer <strong>na</strong>m predstavlja ta pozicija počelo spraševanja.V kolikor smo torej zmožni kapitalizem tematizirati tudi <strong>na</strong> tej drugiin drugačni ravni – kot pozicijo spraševanja in razumevanja tega, kar je– se <strong>na</strong>m odpira možnost, da se izognemo samoumevnemu e<strong>na</strong>čenjutega, kar je, s kapitalizmom. S tem se odpira vrzel med tem, kar je,in samim spraševanjem po tem. Kapitalizem je sedaj samo še eno odpočel spraševanja in meja, ki jo je treba prebiti, da bi s tem odprli nekdrug tip spraševanja in poiskali neko novo počelo iz katerega začenjatiraziskovanje. To novo počelo, pozicija in tip spraševanja bo – v <strong>na</strong>šemprimeru – ma<strong>na</strong>gerska revolucija (Kuzmanić, Komel in Turk 2010).Ali nekoliko drugače rečeno: V tem <strong>na</strong>jširšem smislu problematizacije(<strong>na</strong>ddoločujoči kontekst) vprašanja, kako ublažiti trk med delomin kapitalom, predvsem odpiramo možnost za razumevanje in interpretacijo<strong>na</strong>šega časa, ali bolje, nekaterih fenomenov <strong>na</strong>šega časa. Ti3. Neboodveč, če poudarimo, da sedaj ne gre več zaneposrednoe<strong>na</strong>čenje tega,kar je, in kapitalizma, ampak za razlago tega, kar je, kot kapitalizma (torej kvečjemuposredno e<strong>na</strong>čenje). Ali še bolj <strong>na</strong>tančno rečeno: razlaganje tega, kar je, s pozicijekapitalizma, torej kot da gre za kapitalizem.
Primož Turkfenomeni, čeprav »sami-<strong>na</strong>-sebi-kazoči-se« (Heidegger 1997, 53), pa se<strong>na</strong>m lahko kažejo zgolj <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin in v mejah <strong>na</strong>šega pristopa k njim. Alikot pravi Heidegger za bivajoče: »Bivajoče pa se more kazati samo odsebe <strong>na</strong> različne <strong>na</strong>čine, vselej glede <strong>na</strong> <strong>na</strong>čin pristopa k njemu« (1997,53). Zato je <strong>na</strong>ravnost odločilnega pome<strong>na</strong>, kako pristopamo k fenomenom<strong>na</strong>šega časa. Naš <strong>na</strong>čin pristopa pa ne bo preko kapitalizmaampak preko ma<strong>na</strong>gerske revolucije, in sicer v upanju, da bomo lahkos tem odprli vprašanja, ki zadevajo <strong>na</strong>š čas in ki se iz pozicije kapitalizmakažejo kot »manj« relevant<strong>na</strong>.Ma<strong>na</strong>gerska revolucijaNamen problematizacije vprašanja, s katero smo začeli, je v premikanjuperspektive in iskanju drugačnih možnosti dostopa do fenomenov<strong>na</strong>šega časa. Preprosto in neposredno rečeno: iz pozicije kapitalizmanekaterih problemov <strong>na</strong>šega časa ne moremo zgrabiti. Domet kapitalističnepozicije je vprašanje, s katerim smo začeli <strong>na</strong>š tekst: kakoublažiti trk med delom in kapitalom. Kapitalistič<strong>na</strong> pozicija <strong>na</strong>s postavljav nujo iskanja razrednih bojev, antagonizmov med delom in kapitalom,iskanje kapitalistov in delavcev ter iskanje morebitnih rešitevznotrajte,v<strong>na</strong>prejdoločene matrice. Vse kar presega ta okvir je preprostonemisljivo, celo neobstoječe. To je popolnoma jasno vidno <strong>na</strong>točki ma<strong>na</strong>gementa in ma<strong>na</strong>gerjev, ki se, ali popolnoma spregledajo,ali pa se jih po sili zvaja <strong>na</strong> poprej obstoječe matrice. Odličen primernemoči kapitalistične pozicije v odnosu do vprašanja ma<strong>na</strong>gerjev, jemoč brati <strong>na</strong> primer pri Močniku (2010), ki poskuša fenomen ma<strong>na</strong>gementapo vsej sili spraviti v ogrodje kapitalizma in kapitalistov, takoda se govori kvečjemu o: »kapitalistih in njihovih ma<strong>na</strong>gerjih« (Močnik2010, 151; poudarekP.T.).Jasnoje,datukajsplohnegrezato,dabi se lotil fenome<strong>na</strong> ma<strong>na</strong>gementa in ma<strong>na</strong>gerjev, ampak za iskanjepoti, kako bi se dalo ta fenomen prevesti in interpretirati v skladu spozicijo kapitalizma. 4Pa tudi v poskusu zgodovinske a<strong>na</strong>litike in iskanja specifik »<strong>na</strong>šegačasa«, je nekako <strong>na</strong>jdlje, do kjer se uspe priti iz da<strong>na</strong>šnje pozicije kapitalizma,govorjenje o fordizmu in postfordizmu, ki pa sta tematizira<strong>na</strong>zgolj kot nov produkcijski proces v okviru še vedno kapitalističnega– t. i. »sodobni kapitalizem« (Virno 2003, 84; 5 Močnik 2010, 148–202).1154.Ševečja nemočsekaže<strong>na</strong>točki, ko je govora o »profitih« in o tem, da je »sedanjitukajšnji kapitalist« bolj kot kapitalistu podoben »plemiču rentniku« (Močnik 2010,153–154). Torej <strong>na</strong>mesto iskanja tega, kar je specifično novo, beg v stare, celo predkapitalističnevzorce.5. Za boljše razumevanje tukajšnje postfordistične pozicije je treba zelo <strong>na</strong>tančnobrati Vir<strong>na</strong>, ki se mu, kljub sklicevanju <strong>na</strong> H. Arendt (1998), izmaknejo njene delitve
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom116Fordizem (izvorno: serijski produkcijski proces proizvodnje avtomobilov,povezan z imenom H. Forda) je torej tista meja, do katere sežeta a<strong>na</strong>litika. Vendar je fordizem, tako v pomenu »ekonomskega« razvojazda, kot tudi v pomenu »principov«, kvečjemu vrh zelo burnegadogajanja, ki je postalo še posebej intenzivno v poznih sedemdesetihin osemdesetih letih 19. stol. Bistveno bolj daljnosežne posledicekot fordizem je povzročil predhodeči z<strong>na</strong>nstveni ma<strong>na</strong>gement, ki seje odločilno oblikoval v inženirskem gibanju poznega 19. in zgodnjega20. stoletja v zda. Prav tako ne gre zanemariti zelo močnih gibanj, kotje vzpon tehnokracije v dvajsetih in tridesetih letih 20. stoletja v zdain njenih predhodečih »ideoloških« osnov, izvirajočih iz ameriške tehničneutopije, ki se <strong>na</strong>jbolj izrazito začne z Bellamyevim <strong>na</strong>dvse odmevnimromanom Looking Backward (Bellamy 2005). Za ta romanbi lahko dejali, da je izraz hotenja takratnih generacij, ki sanjajo, dabo pohod tehnike odrešil človeštvo (materialno izobilje, ukinitev revščine,realizacija prastarih sanj o koncu dela in trpljenja . . .). Vse toje, iz pozicije kapitalizma, ali pa ožje, fordističnega in postfordističnegakapitalističnega produkcijskega <strong>na</strong>či<strong>na</strong>, preprosto nerelevantno,celo neobstoječe.Ta vprašanja se <strong>na</strong>m lahko odprejo v kolikor smo zmožni <strong>na</strong>š časzapopasti iz pozicije ma<strong>na</strong>gerske revolucije. Kolikor je z<strong>na</strong>no, sta bilaprva, ki sta zaslutila, da se <strong>na</strong> področju »ekonomije« dogajajo nekaj(popolnoma) novega, Berle in Means s svojim delom The Modern Corporatio<strong>na</strong>nd Private Property, ki je bilo prvič idano leta 1932 (Berlein Means 2007). Prvi, ki je – zahvaljujoč BerlejuinMeansu–toeksplicitnoubesedil, tudi <strong>na</strong> ravni poimenovanja, je bil J. Burnham. Nanjegovi sledi so se pojavili nekateri plodni poskusi razumevanja ma<strong>na</strong>gerskerevolucije, denimo, zelo pronicljiva Shenhavova študija o inženirskihizvorih ma<strong>na</strong>gerske revolucije (Shenhav 2002), ali pa Chandlerjevaštudija o razvoju ameriškega gospodarstva in s tem povezanega<strong>na</strong>stopa ma<strong>na</strong>gementa in ma<strong>na</strong>gerskega kapitalizma (Chandler2002). 6 Pozicija ma<strong>na</strong>gerske revolucije <strong>na</strong>m torej omogoča, da sevprašanj <strong>na</strong>šega časa lotimo iz neke čisto druge perspektive, da pri-(zlasti razlike med práxis, poíesis in pónos; action, work, labor). To je posebej jasno<strong>na</strong> mestu, kjer <strong>na</strong>jprej govori o Arendt, potem pa poda definicijo dela: »il Lavoro è ricambioorganico con la <strong>na</strong>tura, produzione di nuovi oggetti« [delo je organska izmenjavaz <strong>na</strong>ravo, proizvodnja <strong>novi</strong>h predmetov] (Virno 2002, 41; 2003, 34) kijetipičnoMarxova in katero je Arendt postavila pod vprašaj ravno z razlikovanjem med delom(labor) in ustvarjanjem (work). Pri Virnu pa se ta razlika zlije v eno. O tem vprašanjuglej delno tudi Kovačič(2010, 79–103).6.Chandlersicerpostaviodlično izhodišče za proučevanje ma<strong>na</strong>gerske revolucije,<strong>na</strong> koncu pa zadevo žal sklene v »ma<strong>na</strong>gerski kapitalizem«.
Primož Turkdemo »tostran kapitalizma« (Kuzmanić 2010b, 83–117)indazapustimo»kapital-jezikanje« (Kuzmanić 2010a, 7–20).Reševanje trka med delom in kapitalom: vzpostavitevz<strong>na</strong>nstvenega ma<strong>na</strong>gementaV kolikor se torej lotevamo vprašanja, kako ublažiti trk med delom inkapitalom, s pozicije ma<strong>na</strong>gerske revolucije, si moramo <strong>na</strong>jprej ogledatikako se je v pogojih ma<strong>na</strong>gerske revolucije že poskušalo reševatito vprašanje, ki <strong>na</strong> nek <strong>na</strong>čin predstavlja srž njenih začetkov. Ma<strong>na</strong>gerskorevolucijo, v razliki do Burnhama in delno <strong>na</strong> sledeh Shenhava,izpeljujemo iz z<strong>na</strong>nstvenega ma<strong>na</strong>gementa, kot prve »sodobne«oblike ma<strong>na</strong>gementa. Z<strong>na</strong>nstveni ma<strong>na</strong>gement se začne zelo vidnopojavljati prav <strong>na</strong> točki reševanja delavskega vprašanja, <strong>na</strong>tančneje,<strong>na</strong> točki blažitve, celo odpravljanja antagonizmov med delom in kapitalom.Ali, v Taylorjevem jeziku, v iskanju soglasja med delodajalciin delojemalci, ki <strong>na</strong>j prerase v »tesno, intimno sodelovanje« (Taylor1998, 75).Z<strong>na</strong>nstveni ma<strong>na</strong>gement, katerega izvore je treba iskati predvsemv smeri predhodnega inženirskega gibanja, 7 zlasti druge polovice 19.stoletja v zda, rešuje probleme, ki jih je pred tem poskušalo reševati žeinženirsko gibanje, delno tudi ameriški tehnološki utopisti (prim. Segal1985)drugepolovice19. stoletja in pozneje ameriško tehnokratskogibanje dvajsetih in tridesetih let 20. stoletja (Akin 1977). Skupno vsemomenjenim je (poleg drugega) to, da merijo <strong>na</strong>, rečeno z Arendt (2006,49–105), reševanje »socialnega vprašanja«, torej vzpostavitev družbe, vkateri <strong>na</strong>j zavlada materialno obilje in vsesploš<strong>na</strong> prosperiteta. V kolikorbi uspelo ustvariti ta tuzemski raj, bi s tem – v pogojim materialnega(pre)obilja – postali antagonizmi med delom in kapitalom odvečni.Zelo izrazite intence reševanja »socialnega vprašanja« je mogoče<strong>na</strong>jti že pri strojnih inženirjih, ki »inženirsko z<strong>na</strong>nost« razumejo kot»religijo odrešitve«, ki meri prvenstveno <strong>na</strong>: »<strong>na</strong>rediti svet boljši«, karseveda pomeni: »ustvariti več bogastva« (Calvert 1967, 286). Njihov <strong>na</strong>činreševanja gre v smer iskanja poti, ki ne bo niti »kapitalistič<strong>na</strong>«, niti»proletarska«, ampak nevtralno vmes<strong>na</strong>, strokov<strong>na</strong> in objektiv<strong>na</strong>. Iz tenevtralne, strokovne in objektivne pozicije <strong>na</strong>j bi <strong>na</strong>to <strong>na</strong> z<strong>na</strong>nstveni<strong>na</strong>čin reševali »socialno vprašanje« in s tem povezan trk med delom inkapitalom. Kot pripominja Shenhav so bili inženirji tista dejav<strong>na</strong> skupi<strong>na</strong>,ki se umesti med delo in kapital kot razsodnik, ki z idejo reševa-1177. Bolj <strong>na</strong>tančno, znotraj dejavne skupine inženirjev, predvsem strojnih inženirjev(glej Calvert 1967).
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom118nja delavskih nemirov šele odprle pot z<strong>na</strong>nstvenemu ma<strong>na</strong>gementu(Shenhav 2002, 175–181).S samim vzpostavljanjem z<strong>na</strong>nstvenega ma<strong>na</strong>gementa in njegovimirazličnimi vidiki in smermi se <strong>na</strong> tem mestu ne bomo ukvarjali.Ogledali si bomo le dva aspekta, dve »zdravili«, ki jih Taylor predpiše,da bi rešil trk med delom in kapitalom. Prva rešitev se nekako še umeščav to, kar je bil »<strong>na</strong>jvišji ideal klasične politične ekonomije« (Arendt1996, 320), to je produktivnost (productivity). Večja produktivnost <strong>na</strong>jbi, po Taylorju, privedla predvsem do povečanja produkcije materialnihizdelkov, kar bi bila osnova za splošno blaginjo tako delavcevkot lastnikov (»kapitalistov«). Ali rečeno še <strong>na</strong> ravni inženirjev: niso se<strong>na</strong>merili uporabljati »socialističnih metod« pravičnejše redistribucijebogastva, ampak pot, ki meri <strong>na</strong> »ustvariti več bogastva« (Calvert 1967,286).Druga pot reševanja, ki je docela inovativ<strong>na</strong>, v primerjavi z »idealomproduktivnosti« je večja učinkovitost (efficiency) opravljanja dela.Princip učinkovitosti je novum z<strong>na</strong>nstvenega ma<strong>na</strong>gementa, ki bi gazaman iskali <strong>na</strong> področju starejše politične ekonomije. Politič<strong>na</strong> ekonomijase ni ukvarjala z vprašanjem učinkovitosti, temveč »zgolj«zvprašanjem produktivnosti. Če hočemo iskati izvore principov učinkovitostise moramo <strong>na</strong>potiti v smer inženirjev in inženirskega gibanja,zlasti druge polovice 19. stol.vzda. Inženirji in <strong>na</strong> »ideološki«ravni tehnični utopisti so tisti, ki večinoma stavijo <strong>na</strong> učinkovitost.Z<strong>na</strong>nstveni ma<strong>na</strong>gement gradi <strong>na</strong> tem izhodišču in Taylor (1911; 1998)povzdigne učinkovitost v eno izmed primarnih maksim (z<strong>na</strong>nstvenega)ma<strong>na</strong>gementa. Vendar pa je zadeva še bistveno širša, saj je konec19. inzačetek 20. stoletja v zda <strong>na</strong>ravnostprežetzvprašanjemučinkovitosti. S tem se ukvarjajo inženirji, tehnični utopisti, z<strong>na</strong>nstvenima<strong>na</strong>gerji, tehnokrati, ameriška predsedniška administracija(<strong>na</strong>jbolj izrazito Herbert Hoover), števil<strong>na</strong> parcial<strong>na</strong> gibanja za večjoučinkovitost (npr. kako učinkovito opraviti gospodinjska opravila).Skratka, to kar <strong>na</strong>s <strong>na</strong> tem mestu zanima, je vprašanje, kako se jeposkušalo ublažiti trk med delom in kapitalom, v pogojih ma<strong>na</strong>gerskerevolucije, ki se začne z z<strong>na</strong>nstvenim ma<strong>na</strong>gementom. Poglavit<strong>na</strong>rešitev, ki jo ponudi z<strong>na</strong>nstveni ma<strong>na</strong>gement je večja učinkovitostopravljanja dela. V ta <strong>na</strong>men se Taylor loti z<strong>na</strong>nstvenega proučevanjaopravljanja dela, ki gre v smeri njegovih z<strong>na</strong>menitih »študij časa« (timestudy). 8 Te študije pokažejo, da se večino dela opravlja neučinkovito8. Še bolj domiselno študijo dela sta izvedla zakonca Gilbreth. Če Taylor stavi predvsem<strong>na</strong> merjenje časa opravljanja posameznih gibov (Taylorjeva z<strong>na</strong>menita štoparica),torej »time study«, pa se zakonca Gilberth osredotočita predvsem <strong>na</strong> t. i. »mo-
Primož Turk(ali vsaj premalo učinkovito), saj bi lahko posamezen delavec v nekemdoločenem časovnem obdobju opravil bistveno več dela(večja količi<strong>na</strong>dela), kot ga sicer opravi. Razlog za neučinkovito opravljanje delaso pogosto odvečni (nepotrebni, neučinkoviti) gibi in nez<strong>na</strong>nstvenoopravljanje dela (neoptimalen <strong>na</strong>čin). Rešitev za večjo učinkovitost jeseveda z<strong>na</strong>nstveno opravljanje dela, torej <strong>na</strong>jprej z<strong>na</strong>nstve<strong>na</strong> a<strong>na</strong>lizaopravljanja dela, <strong>na</strong>to iskanje ene <strong>na</strong>jboljše poti opravljanja dela (pregovor<strong>na</strong>»one best way«) in <strong>na</strong> koncu delavčevo sledenje tej predpisanipoti. Rezultat, ki sledi, je stopnjevanje učinkovitosti. Posamezendelavec bo v istem časovnem razdobju tako opravil bistveno večdela.Večja učinkovitost pa bo rešitev (ali pa vsaj blažitev) za nepotreben trkmed delom in kapitalom. Presežek opravljenega dela se bo delil <strong>na</strong> tristrani: delavcu, lastniku in širši družbi. Delavec, ki dela bolj učinkovitobo za čas, ko dela, bolje plačan. Lastniki (»kapitalisti«) bodo zaradivečje količine opravljenega dela prejemali višje dividende. Celot<strong>na</strong>družba bo pridobila z vsesplošno pocenitvijo izdelkov.Hrbt<strong>na</strong> plat večje učinkovitosti opravljanja dela, ki je Taylor niti zdalečne zanika, ampak jo prej uporablja kot dokaz za to kako »učinkovita«je učinkovitost, je rastoča odvečnost delavcev. V kolikor <strong>na</strong>mrečuspe, da postane delovni proces bistveno bolj učinkovit, bo iz tega slediloto, da bo za opravljanje dela potrebnih bistveno manj delavcev,saj bo manjše število delavcev zmožno opraviti e<strong>na</strong>ko količino dela.Vzporedno z reševanjem trka med delom in kapitalom, ki ga z<strong>na</strong>nstvenima<strong>na</strong>gement rešuje s stopnjevanjem učinkovitosti opravljanjadela, smo torej priča rastoči odvečnosti delavcev. 9119SklepČe <strong>na</strong>j bo sploh možno postavljati pod vprašaj probleme <strong>na</strong>šega časa,bomo morali <strong>na</strong>jprej začeti s postavljanjem <strong>novi</strong>h vprašanj, predvsemvprašanj, ki bodo zastavlje<strong>na</strong> v okviru <strong>novi</strong>h horizontov, ki bodo merili»tostran kapitalizma«. Naša vprašanja <strong>na</strong>j torej <strong>na</strong>jprej postavijo podtion study«, s katero proučujeta posamezne gibe delavca. V ta <strong>na</strong>men delavce »opremita«z majhnimi svetilkami in s kamero pos<strong>na</strong>meta vsak njihov gib, tako da <strong>na</strong>tančnozabeležita pot delavčeve roke, premikanjenjegovega telesa..., karje osnovaza poznejše zahteve po spremembi <strong>na</strong>činov opravljanja dela (Nadworny 1957, 23–34).9. Da<strong>na</strong>šnji »ekonomski«, dejansko čedalje bolj le-še ma<strong>na</strong>gerski, argument gre <strong>na</strong>tej točki seveda v smer vedno novega ustvarjanja delovnih mest; ko se bodo enkratukinila ta, nova delov<strong>na</strong> mesta, se bodo ustvarila še bolj nova. Skratka, v ozadju je bizar<strong>na</strong>ideja, da se končni svet in neskončni <strong>na</strong>predek ne izključujeta. Ali še bolj jasnorečeno: pravi ma<strong>na</strong>ger se je v prid učinkovitosti, produktivnosti in <strong>na</strong>predku pripravljenodreči obstoječim delovnim mestom (mogoče ni tako nepomembno dodati, dav teh primerih ne gre za njegovo delovno mesto, ampak za delov<strong>na</strong> mesta drugih!),saj ve, da bo neka <strong>na</strong>pred<strong>na</strong> panoga kmalu rodila nova delov<strong>na</strong> mesta.
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom120vprašaj <strong>na</strong>jbolj obče opredelitve <strong>na</strong>šega časa, saj je od teh odvisno vse<strong>na</strong>daljnje raziskovanje. V <strong>na</strong>sprotnem primeru se bomo vedno vrteliznotraj enih-in-istih horizontov, vprašanj in odgovorov.Toda,<strong>na</strong>kajmerimo,kogovorimoo»<strong>na</strong>šemčasu«? To je predvsemtista »danost«, ki je odraz dejanj preteklih (in morebiti tudi <strong>na</strong>ših) generacij– njihovega prekomernega dela in odsotnosti političnega delovanja.To je obenem tista »danost«, ki jo <strong>na</strong>še mišljenje vedno lahkopostavi pod vprašaj; <strong>na</strong>še politično delovanje pa zameji in s tem odpremožnost za nekaj drugega. Naš čas ni nič objektivnega in od <strong>na</strong>s neodvisnega.Obenem pa je <strong>na</strong>š čas tisto, <strong>na</strong>ddoločujoče, kar <strong>na</strong>s – v kolikorga nismo pripravljeni resno misliti – določi do te mere, da postanemo,celo nehote – kar je daleč<strong>na</strong>jboljučinkovito –, utrjevalci obstoječega.Šele sedaj, ko smo za silo razprli vprašanje trka »dela« in »kapitala«,in to v pogojih ma<strong>na</strong>gerske revolucije, ki je za <strong>na</strong>s bistve<strong>na</strong> določitev<strong>na</strong>šega časa, lahko poskušamo razmisliti, ali je udeležba delavcev pridobičku gospodarskih družb prava rešitev. Razmislek bo seveda temeljil<strong>na</strong> opažanjih povezanih s pojavom ma<strong>na</strong>gerske revolucije in bomeril <strong>na</strong> to, kaj bi udeležba pomenila v teh pogojih. Omenili smo dvebistveni določitvi začetka ma<strong>na</strong>gerske revolucije, ki obe merita <strong>na</strong> reševanjetrka med delom in kapitalom: učinkovitost in produktivnost.Zdi se, da bi udeležba delavcev pri dobičku – če bi do tega že kdajprišlo – lahko <strong>na</strong>stopila le kot motivacija, v smislu: pripustimo jih kdelitvi dobička, da bodo potem bolj motivirani za opravljanje svojegadela. To pa bi bila predvsem motivacija za večjo učinkovitost in večjoproduktivnost. Še učinkovitejšeopravljanjedelapajehojapopoti,pokateri že hodimo in dodatno poglabljanje tega, kar se <strong>na</strong>m že kaže kotproblem <strong>na</strong>šega časa.Eden od neposrednih rezultatov učinkovitejšega opravljanja dela jezmanjševanje števila potrebnih delavcev – njihova rastoča odvečnostv delovnem procesu. Udeležba delavcev pri dobičku kot motivacija zaučinkovitejše opravljanje dela se lahko hitro izteče v več delainvečimeti za nekatere ter ničdelainmanjimetizadruge.Torejpottja,kjerže smo.Če pa je odvečnost delavcev zgolj začasen pojav, v tem smislu, dabodo ti začasno odvečni <strong>na</strong>šli delo v neki drugi panogi, potem pomenito predvsem ustvarjanje in iskanje <strong>novi</strong>h panog dela. To ustvarjanje<strong>novi</strong>h panog dela se konča tako, da je v delovni proces vpotegnjenihvse večinveč segmentov, ki pred tem niso bili podvrženi logiki dela. 1010. Z bolonjsko reformo postaja študij bolj podoben delu kot pa študiju (izdelovanjesemi<strong>na</strong>rskih <strong>na</strong>log; obvez<strong>na</strong> prisotnost v procesu izdelovanja študentov . . .), zatokot gobe po dežju rastejo razni karierni centri in vse večsegovoriopripravištudentov
Primož TurkS tem postaja delovni proces totalen in družba res samo še družbadela.Problem udeležbe delavcev pri dobičku gospodarskih družb, v kolikortaudeležbaučinkujekot motivacija, je v tem, da lahko hitro sprostiše več učinkovitosti in produktivnosti, ki po eni strani spodjedata delavcesame (njihova delov<strong>na</strong> mesta), po drugi strani pa širita delovniproces v vedno nove smeri in segmente. Reševanje »trkov« v da<strong>na</strong>šnjidružbi dela, ki niso več samo (to so še <strong>na</strong>jmanj) trki med delom inkapitalom, bi se morali začeti <strong>na</strong> toči spoz<strong>na</strong>nja, da bomo kmalu, čemorebiti že nismo, trčili v meje sveta. Reševanje da<strong>na</strong>šnjih »trkov« bise moralo gibati predvsem v smer zamejevanja vsega, kar ruši mejeobstoja sveta.LiteraturaAkin,W.E.1977. Technocracy and the American dream: The TechnocratMovement, 1900–1941. Berkeley, ca: University of California Press.Arendt, H. 1996. Vita activa. Ljublja<strong>na</strong>: Krti<strong>na</strong>.———. 1998. The Human Condition. Chicago: The University of ChicagoPress.———. 2006. On Revolution. New York: Penguin.Bellamy, E. 2005. Looking Backward: 2000–1887. Stilwell, ks: Digireads.com.Berle, A., in G. Means. 2007. The Modern Corporation and Private Property.London: Transaction.Burnham, J. 1945. The Ma<strong>na</strong>gerial Revolution or What is Happening inThe World Now. New York: Penguin.———. 2010. »Ma<strong>na</strong>gerska revolucija ali kaj se ravnokar dogaja v svetu(izbra<strong>na</strong> poglavja).« Časopis za kritiko z<strong>na</strong>nosti 38 (240): 73–82.Calvert, M. A. 1967. The Mechanical Engineer in America 1830–1910. Baltimore,md: Johns Hopkins Unversity Press.Chandler,A.D.,Jr.2002. The Visible Hand: The Ma<strong>na</strong>gerial Revolution inAmerican Business. 16. izd. London: Belk<strong>na</strong>p.Drucker, P. F. 1995. Post-capitalist Society. Oxford: Butterworth-Heinemann.Heidegger, M. 1997. Bit in čas. Ljublja<strong>na</strong>: Slovenska matica.Kovačič, G. 2010. »Han<strong>na</strong>h Arendt o Karlu Marxu in postfordistični socializem.Kaj je smisel ekonomije?« V Postfordizem, ur. G. Kirn, 79–103.Ljublja<strong>na</strong>: Mirovni inštitut.Kuzmanić, T., ur. 2008. Prispevki h kritiki ma<strong>na</strong>gerske paradigme: P. F.121<strong>na</strong> čimprejšnjo vključitev <strong>na</strong> trg dela – če se le da že med študijem samim. Z<strong>na</strong>nstvenoraziskovanje in pedagoško poučevanje sta vse bolj le-še delo: izdelovanje raziskav,proizvodnja z<strong>na</strong>nstvenih člankov...
Kako ublažiti trk med delom in kapitalom122Drucker in njegov ma<strong>na</strong>gerski ideologem. Ljublja<strong>na</strong>: Mirovni inštitut.———. 2010a. »Ma<strong>na</strong>gerska revolucija in kapital-jezikanje.« Časopis zakritiko z<strong>na</strong>nosti 38 (240): 7–20.———. 2010b. »Tostran kapitalizma – Burnhamova ma<strong>na</strong>gerska revolucija:poskus ›obrata‹ in odpiranje horizontov mišljenja.« Časopis zakritiko z<strong>na</strong>nosti 38 (240): 83–117.Kuzmanić,T.,M.KomelinP.Turk,ur.2010. Ma<strong>na</strong>gerska revolucija alitostran kapitalizma. Ljublja<strong>na</strong>: Študentska založba.Marx, K. 1979a. »Prispevek k židovskemu vprašanju.« V Izbra<strong>na</strong> dela v petihzvezkih, Karl Marx in Friedrich Engels, 1: 149–188. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjevazaložba.———. 1979b. »Kritika <strong>na</strong>cio<strong>na</strong>lne ekonomije (Pariški rokopisi 1844).« VIzbra<strong>na</strong> dela v petih zvezkih, Karl Marx in Friedrich Engels, 1: 245–398. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjeva založba.———. 1986. Kapital: kritika politične ekonomije. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjevazaložba.Močnik, R. 2010. »Delovni razredi v sodobnem kapitalizmu.« V Postfordizem,ur.G.Kirn,149–202. Ljublja<strong>na</strong>: Mirovni inštitut.Nadworny, M. J. 1957. »Frederick Taylor and Frank Gilbreth: Competitionin Scientific Ma<strong>na</strong>gement.« The Business History Review 31 (1): 23–34.Segal, H. P. 1985. Technological Utopianism in Americal Culture. Chicago:University of Chicago Press.Shenhav, Y. 2002. Manufacturing Ratio<strong>na</strong>lity: The Engineering Foundationsof the Ma<strong>na</strong>gerial Revolution. Oxford: Oxford University Press.Taylor, W. F. 1911. Shop Ma<strong>na</strong>gement. http://www.gutenberg.org/dirs/etext04/shpmg10.txt———. 1998. The Principles of Scientific Ma<strong>na</strong>gement. New York: Dover.Virno, P. 2002. Grammatica della moltitudine: Per u<strong>na</strong> a<strong>na</strong>lisi delle formedi vita contemporanee. Roma: DeriveApprodi.———. 2003. Slovnica mnoštva: k a<strong>na</strong>lizi oblik sodobnega življenja.Ljublja<strong>na</strong>: Krt.
7Zakon o udeležbi delavcevpri dobičku – filozofsko--zgodovinska refleksijaRok SvetličPredlog zako<strong>na</strong>, ki želi urediti udeležbo delavcev pri dobičku gospodarskihdružb, je, gledano v grobem, predlog spremembe odnosa meddelom in kapitalom. Delo in kapital sta kategoriji, ki sta v središču<strong>na</strong>jbolj trdovratnega očitka o sistemski pomanjkljivosti <strong>na</strong>še ureditve,liberalne demokracije in tržnega gospodarstva. Ta očitek ni bille dome<strong>na</strong> kapitalizmu alter<strong>na</strong>tivnih gospodarskih ureditev, tj. različnihoblik socialistične ekonomije, pač pajedobropoz<strong>na</strong>ntudivZahodnih družbah. Mnogi avtorji sicer verjamejo, da je liberalni demokracijiuspelo odpraviti ključne antagonizme v družbi. Francis Fukuyamaleta 1989, ob trenutku triumfa liberalne demokracije, zapiše(Fukuyama 1990, 1280):Marx [. . .] je zatrjeval, da je v liberalni družbi temeljno <strong>na</strong>sprotje,ki ga ni mogoče razrešiti v njenem kontekstu – <strong>na</strong>sprotjemed kapitalom in delom; to <strong>na</strong>sprotje je vse doslejpomenilo <strong>na</strong>jvečjo obtožbo liberalizma. A razredno vprašanjeje bilo <strong>na</strong> Zahodu zagotovo uspešno rešeno. Med ostalimije tudi Kojeve opazil, da egalitarizem sodobne Amerikepredstavlja bistven dosežek brezrazredne družbe, ki si jo jezamislil Marx.Toda po drugi strani ostaja nesporno, da je gmotno razslojevanjeskupnosti povezano s patološkimi pojavi v njej (npr. krimi<strong>na</strong>l, social<strong>na</strong>izključenost), ter da ločnica tega razslojevanja v neki meri sovpada zločnico med imetniki dela in kapitala. Če ne zaradi drugega, je v temrazlog, da vprašanja koeksistence dela in kapitala ostajajo še vedno
Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku – filozofsko-zgodovinska refleksija124živa, tudi po izumrtju alter<strong>na</strong>tivnih gospodarskih ureditev. Še več, aktual<strong>na</strong>gospodarska kriza je njihov pomen znova osvežila. Za to ni <strong>na</strong>ključno,da je ravno v tem času pozornost znova usmerje<strong>na</strong> k vprašanjem,kako zmanjšati antagonizme med delom in kapitalom. Pri temsi posebno pozornost zasluži še ne izkoriščen instrument, udeležbadelavcev pri dobičku, ki ga pri<strong>na</strong>ša omenjeni predlog zako<strong>na</strong>.Nič manj ni samoumevno, da tak predlog spodbudi široko in polemičnodiskusijo. Najbolj pogosti pristopi k problematiki so normativni,ki predlagano rešitev vrednotijo glede <strong>na</strong> različne kriterije. Moralnidiskurz odpira vprašanje, ali je omejevanje pravic, ki izvirajo izlastninske pravice, dopustno. Ekonomski diskurz odpira vprašanje, alije tak poseg v mehanizem gospodarske dejavnosti koristen. Ti ravni selahko <strong>na</strong>dalje, glede <strong>na</strong> to, ali ju umestimo <strong>na</strong> utilitarni ali kategoričnidiskurz, dopolnjujeta <strong>na</strong> različen <strong>na</strong>čin. V vsakem primeru pa je rezultattovrstnih premislekov bodisi podpora bodisi <strong>na</strong>sprotovanje predlaganirešitvi.Na tem mesto želimo odpreti povem drugačen pristop, ki ga odpirafilozofija zgodovine. Postavili si bomo vprašanje, ali je ideja udeležbedelavcev pri dobičku z<strong>na</strong>menje za nekaj veliko bolj usodnega, kot jezgolj normativni problem pravičnosti in koristnosti? Ali ne gre za premikv samem jedru antagonizma med delom in kapitalom, torej zareševanje problema v globini in ne le za eno od korekcij <strong>na</strong> površini?Ogovor <strong>na</strong> to vprašanje bomo iskali pri klasičnih avtorjih, ki sta problemtovrstnega antagonizma tudi odprla, pri Heglu in Marxu. Zgodovi<strong>na</strong>filozofije ju <strong>na</strong>vadno predstavlja kot <strong>na</strong>sprotnika, kar Marxovakritika Hegla <strong>na</strong> prvi pogled tudi upravičuje. Vseeno je med njima,kar se tiče pogleda <strong>na</strong> problem razkola v (gospodarskem) sobivanju,več vzporednic. Nesporno je seveda tudi, da ostajajo nespregledljiverazlike, zlasti pri pojmovanju mehanizma, ki dogodke v zgodoviniporaja.Na tem horizontu bomo iskali točko <strong>na</strong>jvečje plodovitost soočenjatehdvehavtorjev.Enoplatsoočenja dobro poz<strong>na</strong>mo, Marxovo kritikoHegla. Obrat<strong>na</strong> kritika zaradi časovnega razmaka med avtorjema nibila mož<strong>na</strong>, so jo pa izpeljali številni drugi avtorji. Na področju filozofijezgodovine je <strong>na</strong>jbolj poz<strong>na</strong>n projekt K. Lowitha, ki je Marxovo idejoocenil skozi Heglovo optiko. Podoben poskus bomo izpeljali v pričujočemsestavku. Na os<strong>novi</strong> predlaganega zako<strong>na</strong> in <strong>na</strong> os<strong>novi</strong> opazovanjasprememb pojma dela in lastnine, ki sta se odvile v 20. stoletju,bomo pokazali, da ostaja Marxova diagnoza patologije sobivanjaskozi optiko antagonizma med delom in kapitalom še vedno veljav<strong>na</strong>.Toda <strong>na</strong>čin pomirjanja in reševanja teh antagonizmov, ki dejansko je<strong>na</strong> delu, ostaja tisti mehanizem, ki ga Hegel predstavi v svoji filozofiji
Rok Svetličzgodovine. Ne revolucija, uničenje starega in zu<strong>na</strong>nja vpeljava novega,pačpa»zvijačno« notranje predrugačenje tržnega gospodarstva lahkozagotovi uresničitev Marxove vizije.Heglov in Marxov opis protislovnosti proizvodnjePrvo, <strong>na</strong> kar pri projektu soočenja teh dveh avtorjev pomislimo, so težavespričo tako različnih filozofskih izhodišč, kot sta materializem inidealizem. Tukaj ni prostora za izčrpno tematizacijo tega vprašanja.Pripomnimo <strong>na</strong>j le, da je k predstavi o nepremostljivosti razkola velikiprispeval Marx sam s pretiranimi prispodobami v zvezi z kritiko idealističnefilozofije. V duhu očitka o <strong>na</strong>robe postavljeni glavi in nogahnekje pripomni, da je idealistično filozofsko izhodišče nekaj takega,kot če bi človeka sodili po tem, kaj sam misli o sebi. Marx (1969a, 25):Čisto v <strong>na</strong>sprotju z nemško filozofijo, ki sestopa z nebes <strong>na</strong>zemljo, se tu vzpenjajmo z zemlje <strong>na</strong> nebo. To se pravi, neizhajamo iz tega, kar ljudje pravijo, si umišljajo, si predstavljajo,tudi ne od rečenega, mišljenega, umišljenega, predstavljenegačloveka, da bi od tod prišli k ljudem iz mesa inkosti; izhajamo iz dejansko dejavnih ljudi in iz njihovega dejanskegaživljenjskega procesa prikazujemo tudi razvoj ideološkihrefleksov in odmevov tega življenjskega procesa.Toda ideje v idealizmu niso »umisleki ljudi«, podobno kot materializemni pristop, ki bi le opisoval material<strong>na</strong> dejstva. Oba avtorja sta hotelarazložiti prav »dejansko življenje«, pri čemer sta oba sta opisovalapojave, ki jih ni mogoče zaz<strong>na</strong>ti z neposrednim zrenjem materialnega.Materialističnost Marxove filozofije je le v tem, da v središče gibanjazgodovine postavi »materialno« proizvodnjo in ne »idealnega« razvojav umnosti same. Ker pa je v preme<strong>na</strong>h proizvajalnih <strong>na</strong>činov velikomanj materialnega, kot v snovnosti strojev samih in ker je v preme<strong>na</strong>huma, ki se izrazijo v npr. francoski revoluciji, veliko več realnega, kotje v mišljenju kot umisleku, je med avtorjema z<strong>na</strong>tno manjša razlika,kot se <strong>na</strong> prvi pogled zdi.Drug zadržek glede zamisli, da bi s Heglovo optiko opazovali uresničitevMarxove ideje, je vprašanje domnevne zaključenosti Heglovegasistema (»absolut<strong>na</strong> vednost« in »konec zgodovine«). Tako razumevanjejedoživelo<strong>na</strong>jvečkritik ravno <strong>na</strong> področju filozofije zgodovine.Prof. Samir Ar<strong>na</strong>utović iz Sarajeva je predlani <strong>na</strong> simpoziju, kismo ga priredili <strong>na</strong> <strong>na</strong>ši fakulteti, govoril prav o vulgarnem branju Heglovefilozofinje zgodovine. Proti peremptornosti teze o koncu zgodovinegovori vrsta zelo relevantnih mest iz Predavanj ofilozofijizgodovine.Omenimo <strong>na</strong>j Heglov opis pomanjkljivosti (tedanjega franco-125
Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku – filozofsko-zgodovinska refleksija126skega) liberalizma, ki ga sklene z eksplicitno odprtostjo zgodovinskegaprocesa (Hegel 1967, 328):Kar se poslednjega tiče, ostaja še vedno glav<strong>na</strong> enostranostv tem, da <strong>na</strong>j bi bila sploš<strong>na</strong> volja tudi empirično sploš<strong>na</strong>,se pravi, da <strong>na</strong>j vladajo posamezniki kot taki ali pa <strong>na</strong>j seudeležujejo vladanja. Ker je nezadovoljen, da veljajo razumnepravice, svoboda osebja in imetja, da obstaja držav<strong>na</strong>organizacija in v njej življenjski krog državljanov, ki <strong>na</strong>j samiizvajajo državne zadeve, da imajo razumni vpliv v ljudstvuin da vlada pri tem zaupanje, postavlja liberalizem vsemutemu <strong>na</strong>sproti princip atomov, posameznih volj – vse <strong>na</strong>j sedogaja z njihovo izrecno močjo ali izrecno privolitvijo. S toformalno svobodo, s to abstrakcijo ne puste, da bi se dvignilakaka trd<strong>na</strong> organizacija. Podrobnim ukrepom vlade takoj<strong>na</strong>sprotuje svoboda, saj so volja posameznikov, torej samovolja.Volja mnogih vrže ministrstvo in tako <strong>na</strong>stopi dosedanjaopozicija, ta pa ima, kolikor je <strong>na</strong> vladi, mnoge takojproti sebi. Tako se gibanje in nemir <strong>na</strong>daljujeta. Ta vozel, takolizija, ta problem je tisti, <strong>na</strong> katerem stoji zgodovi<strong>na</strong> in kiga mora v prihodnje rešiti.Za <strong>na</strong>s, Slovence je zanimivo tudi mesto, ko spregovori o (ne)zgodovinskostislovanskih <strong>na</strong>rodov, kjer je zopet jasno <strong>na</strong>z<strong>na</strong>čeno, da zgodovineni konec. Beremo, da so Slovani sicer del boja krščanske Evropaproti nekrščanski Aziji, da so Poljaki celo Du<strong>na</strong>j rešili pred Turki, »todavsa ta masa vseeno ostaja zu<strong>na</strong>j <strong>na</strong>še obrav<strong>na</strong>ve, ker doslej ni <strong>na</strong>stopilakot samostojni moment v nizu podob duha v svetu. Ali se bo tovbodoče zgodilo, <strong>na</strong>s ne zadeva; kajti v zgodovini imamo opraviti zzgodovino.« (Hegel 2007, 422)Tudi izven filozofije zgodovine je mogoče <strong>na</strong>jti zanimivo mesto, zlastis stališča obrav<strong>na</strong>vane problematike, ki govori zoper tezo o absolutnispravi vseh <strong>na</strong>sprotij tudi <strong>na</strong> pojmovni ravni. Hegel v tretjemdelu Pravne filozofije obrav<strong>na</strong>va občansko družbo (die bürgerliche Gesellschaft),kateri pripiše <strong>na</strong>logo zadovoljevanja potreb. Pri tem izpostavimehanizem samodestruktivnosti produkcije, ki je položen v njenustroj kot tak. Gre za neizogibno nee<strong>na</strong>komerno razdeljevanje bogastva(Hegel 1970,§244):Padec velikega števila ljudi pod mero gotovega obstoja, (mero,ki se sama regulira kot tista, ki je za nekega čla<strong>na</strong> družbenuj<strong>na</strong> – s čimerjepoveza<strong>na</strong>izgubaobčutka pravice, pravičnostiin časti, ki izhaja iz tega, da preko svoje dejavnost indela obstajaš) pri<strong>na</strong>ša <strong>na</strong>stajanje sodrge; kar znova potegne
Rok Svetličs seboj še lažje nesorazmerno koncentriranje bogastva v rokahmajhnega števila ljudi.Za <strong>na</strong>s je ključno, da gre za pojmovno vrzel (vzrok <strong>na</strong>j bi bil presežekproizvodnje) in ne za (še) ne dovršeno umnost v zgodovini kot taki.Torej za njegovo inherentno neodpravljivost. R. P. Horstmann opišepresenetljivo opustitev poskusa, da bi bila zadrega, vsaj idelaiter, rešljiva,s temi besedami: »To dilemo, ki v končni fazi občansko družborazdira, Hegel začuda ne reši, pač pa le konstatira.« (Horstmann 2005,210)Rešitev v smislu da<strong>na</strong>šnjih socialnih transferjev Hegel omenja le vokviru pripadnosti stanu, ki prevzame skrb družine za svoje člane, kijim v zadovoljevanju potreb spodelti (§ 238). Toda sistemske rešitve zaproblem ni, saj je za Hegla živeti od pomoči drugih v <strong>na</strong>sprotju z občutkom»človeka o njegovi samostojnosti in časti« (Hegel 1970, §245).Druga možnost, povečanje proizvodnje, danes bi rekli, ustvarjanje <strong>novi</strong>hdelovnih mest, pa je zgolj intenziviranje protislovnega procesa invodi v še večji razkol. Hegel sklene a<strong>na</strong>lizo ustroja proizvodnje z velikimibesedam (Hegel 1970,§244):127Tukaj se pokaže, da pri vsej preobilici bogastva, občanskadružba ni dovolj bogata (tj. ne poseduje dovolj njej lastnegapremoženja), da bi urav<strong>na</strong>vala preobilje revščine in <strong>na</strong>stajanjesodrge.TezaV <strong>na</strong>daljevanju želimo pokazati, da Marxova filozofija ni s Heglovovizključujočem odnosu. Nasprotno, Marxu je uspelo z ekonomskimaparatom mnogo bolje razložiti antagonizem zadovoljevanja potreb,ki ga Hegel v 244. paragrafu Pravne filozofije le zasluti. S tem je šel nedvomnopreko Hegla. Toda vizija <strong>na</strong>či<strong>na</strong> odprave antagonizmov ostaja<strong>na</strong>iv<strong>na</strong> in ne kaže tiste senzibilnosti za stranpoti francoske revolucije,kot se ji je dobro zavedal že Hegel. Gre za dediščino razsvetljenske domišljavostiuma, ki izhaja iz kartezijanske izkušnje nujnosti bivanjamisleče substance. Idejo, da je mišljenje stvariteljsko je le desetletjepo Meditacijah (1641) Hobbes v Leviathanu razširil <strong>na</strong> pravo in državo(1651). Torej, z ontologije <strong>na</strong> politično filozofijo. S francosko revolucijopa se prvič vpolitično prakso prelije ideja, da je mogoče ne le ustvaritidržavo, pač pa tudi izbojevati prihodnost. Pravico do izbojevanjaPrihodnosti (kot civilnega evangelija) prvič zapiše prav Marx, v 11.tezio Feuerbachu: »Filozofi so svet zgolj različno razlagali; gre pa za to, daga spremenimo.« (Marx 2010)Naivnost ideje, da je vase obrnjeno mišljenje edini kraj in referenca
Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku – filozofsko-zgodovinska refleksija128resničnega, Hegel opisuje <strong>na</strong> številnih mestih. V Pravni filozofiji opišedve i<strong>na</strong>čici te stranpoti. V blažji obliki se pojavi kot moral<strong>na</strong> zahteva,ki se zapiše nereflektiranemu uničevanju preddanega sveta: »Ta subjektiviteta,kot abstraktno samodoločanje in čista gotovost zgolj njesame, v sebi izniči vse določenosti prava, dolžnosti in obstoja; to storikot razsojajoča moč, ki za neko vsebino le iz sebe določi, kaj je dobro. . .« (Hegel 1970, §138). V <strong>na</strong>jbolj vulgarni obliki pa se kaže kotuničevalni revolucio<strong>na</strong>rni bes, kot »politični in religiozni fa<strong>na</strong>tizem,ki uniči vsak obstoječi socialni red, odstrani vse posameznike, za katerese zdi, da želijo neki red, in zatre vsako organizacijo, ki bi se znovautegnila vzpostaviti. Ta negativ<strong>na</strong> volja ima občutek svojega obstojale v tem, da nekaj uniči; dejansko meni, da stremi k nekemu pozitivnemuredu, npr. k stanju obče e<strong>na</strong>kosti ali občega religioznega življenja,toda dejansko ne stremi k njegovi pozitivni dejanskosti, saj le-tatakoj vpelje neki red, neko ločevanje institucij in posameznikov; todaprav to je tisto, iz česar uničevanja izhaja samozavedanje negativnesvobode. Zato je lahko tisto, za kar meni da hoče, <strong>na</strong> sebi le abstrakt<strong>na</strong>predstava; in uresničevanje tega je lahko vrtinec uničevanja« (Hegel1970,§5).Filozofsko izhodišče, ki ne upošteva preddanosti sveta, je neizogibnopomanjkljivo. V 20. stoletju je to spoz<strong>na</strong>nje <strong>na</strong>jlepše artikuliralM. Heidegger. Bistvo človeka vidi v tem, da »je čakajoči«, da »čaka bistvobitistem,dagamislečvaruje« (Heidegger 1967, 370). Pri tem uporabiz<strong>na</strong>menito sintagmo »pastir biti«: »Samo kolikor je človek pastirbiti, čaka <strong>na</strong> resnico biti, lahko pričaka prihod usode biti, ne da bi zapadelv golo radovednost.« (Heidegger 1967, 370)Prihodale-tepaseneda izsiliti, saj je, »mišljenje kot mišljenje vezano <strong>na</strong> prihod biti, <strong>na</strong> bitkot prihod« (Heidegger 1967, 370). Nekaj novega lahko človek izpelješele, ko je ta novost v reso<strong>na</strong>nci z <strong>novi</strong>m predrazumetjem bivajočega.Ta pa ni v rokah človeka. Če to spregledamo, <strong>na</strong>redimo <strong>na</strong>pako številnihrevolucio<strong>na</strong>rnih praks, »velikih skokov <strong>na</strong>prej«, ki neizogibno spodletijo.Druga posledica <strong>na</strong>ivnega zaupanja v samoreferencialnost in stavriteljskostmišljenja pa je, da zaradi osredotočenosti <strong>na</strong> upravljanjesveta, ne opazimo procesa sprememb, ki se dogaja spontano, brez velikihzgodovinskih dejanj. Namen pričujočega prispevka je opozoritiravno <strong>na</strong> te, tihe spremembe ustroja kapitalističnega gospodarstva,ki so posledica sprememb njegovih treh glavnih elementov: lastni<strong>na</strong>(oz. kapital), delo in dobiček (oz. presež<strong>na</strong> vrednost). Poskusili bomoupravičiti <strong>na</strong>slednjo tezo: proizvajalni odnosi se gibljejo v smer, ki jo jepredvidel Marx sam, v smer odprave antagonizmov. Toda mehanizem
Rok Svetlični Marxov, pač pa tisti, ki ga je opisal Hegel. Ne revolucio<strong>na</strong>r<strong>na</strong> oblast,morda bo nekoč sam kapitalizem v svojem jedru proizvedel ureditev,ki jo izrisuje komunistič<strong>na</strong> vizija. Ni <strong>na</strong>ključno, da nekateri kot primersocialistične ureditve, ki je sposob<strong>na</strong> gospodarsko preživeti, omenjajoskandi<strong>na</strong>vski gospodarski model.Sstališča teh procesov je posebej zanimiv prav predlog zako<strong>na</strong> oudeležbi delavcev pri dobičku, saj zaključuje smiselno vrsto premen,ki so se začele pri pojmu dela in lastnine. Z drugimi besedami, udeležbadelavcev pri dobičku je manjkajoči člen za potrditev <strong>na</strong>še teze,da se Marxova vizija odprave kapitalizma dogaja ravno sredi kapitalizmasamega. Naj <strong>na</strong> tem mestu še enkrat izpostavimo register tegaprispevka. Ne gre <strong>na</strong>m za vrednotenje predloga zako<strong>na</strong>, za prebijanjeskozi številne pro et contra argumente. Ne zagovarjamo zako<strong>na</strong> nitimu ne <strong>na</strong>sprotujemo. Naš pristop je filozofsko-zgodovinski, ki ima deskriptivno<strong>na</strong>logo. Če je nek pojav zgodovinsko upravičen, se lahkopotrdi le za <strong>na</strong>zaj. Skozi okoliščino, da je zmožen za preživetje.129Lastni<strong>na</strong>Tradicio<strong>na</strong>lno je bila lastni<strong>na</strong> razumlje<strong>na</strong> kot absolut<strong>na</strong> oblast človeka<strong>na</strong>d stvarjo. Najlepše jo opisuje skraj<strong>na</strong> meja te oblasti, pravica douporabe, ki vključuje njeno izrabo, uničenje: dominium est ius utendiet abutendi. Tako razumevanje lastnine se razvije v rimskem pravu inje znova vneseno v velike kodifikacije civilnega prava, ki jih prineserazsvetljenstvo. Tudi v Napoleonov Code civil iz leta 1804, sčigar pojmovanemlastnine se sreča Marx. Dejansko se ta pojem lastnine razviježe prej, v Deklaraciji o pravicah človeka in državlja<strong>na</strong> iz leta 1789,kijo povzema francoska Ustava iz leta 1793. Marxova kritika (Marx 1969b,173):Praktič<strong>na</strong> uporaba človekove pravice svobode je človekovapravica privatne lastnine. V čem je človekova pravica privatnelastnine. 16.člen (Ustava iz leta 1793): »Pravica do lastnineje pravica, ki pripada vsakemu državljanu, da po svoji voljiuživa in razpolaga s svojim premoženjem, s svojimi dohodki,s sadovi svojega dela in svoje prizadevnosti.« Človekova pravicaprivatne lastnine je torej pravica, da samostojno (à songré), ne glede <strong>na</strong> druge ljudi, neodvisno od družbe uživasvoje premoženje in razpolaga z njim, pravica sebičnosti. Tistaindividual<strong>na</strong> svoboda tvori hkrati z opisom uporabo leteosnovo občanske družbe. Vsakemu človeku dopušča, dav drugem človeku ne <strong>na</strong>jde udejanjenja, ampak oviro svojesvobode.
Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku – filozofsko-zgodovinska refleksija130Danes lastnine kot absolutne oblasti <strong>na</strong>d stvarjo ne poz<strong>na</strong>mo več.Vrsta procesov v 20. stoletju je pripeljala do opredelitve lastnine, kot jeopisa<strong>na</strong> v 67. čl. Ustave Republike Slovenije: »Zakon določa <strong>na</strong>čin pridobivanjain uživanja lastnine tako, da je zagotovlje<strong>na</strong> nje<strong>na</strong> gospodarska,social<strong>na</strong> in ekološka funkcija.« Tako pojmovanje lastnine sezrcali <strong>na</strong> neštetih mestih pravnega reda, zlasti v zakonodaji, ki reguliralastnino gospodarskih družb. Gre za določbeodopustnivrstekonkurence,o pravilih združevanja in povezovanja gospodarskih družb itd.Prof. B. Sajovic, profesor civilnega prava <strong>na</strong> Pravni fakulteti v Ljubljani,je nekje zapisal, ali je ob vseh teh omejitvah sploh še mogoče govoritio lastnini kot lastnini. Tako vprašanje spregleduje di<strong>na</strong>miko samegapojma lastnine, ki se ni izneveril svojemu bistvu, ki je v pripoz<strong>na</strong>njusvobode človeka, pač pa jo je bolj <strong>na</strong>tančno opredelil.Ključni izvor spremembe je v tem, da je pojem lastnine zapustil radikalnoindividualistično podobo človeka, iz katere je nekoč izraščal.To izhaja iz spoz<strong>na</strong>nja, da lastnik stvari, ko jo poseduje in uporablja,ne le biva, temveč vselej tudi so-biva. Odprava radikalne individualnostise sicer ne zgodi v podobi Marxove vizije absolutnega zlitja dvehravni človeka, ki ju opiše s citoyenom in bourgeoisom, pačpazuveljavitvijosicer klasične liberalne premise, da človek sobiva v tisti meri, vkateri imajo dejanja enega človeka vpliv <strong>na</strong> drugega. Nemara se zdi,da lastni<strong>na</strong> v njenem tradicio<strong>na</strong>lnem pomenu ohranje<strong>na</strong> pri <strong>na</strong>jdrobnejšihstvareh za vsakdanjo rabo, denimo pri pisalu. Toda celo v temprimeru, ko priženemo lastninsko pravico do njenega roba, do praviceizrabe ali uničenja, se neomejenost oblasti konča: če ne drugega,je uničeno pisalo potrebno odvreči v ustrezen zabojnik za ločeno zbiranjeodpravkov.DeloDelo je bilo v 19. stoletju obrav<strong>na</strong>vano kot stvar, s katero se je trgovalo.Zapadlo je pod domeno civilnega prava, ki ga je obrav<strong>na</strong>valoe<strong>na</strong>ko kot druge elemente proizvodnje, denimo surovine. Danes takegapojma dela ne poz<strong>na</strong>mo več. Delovno pravo je postala discipli<strong>na</strong>pravne z<strong>na</strong>nosti sui generis s povem svojerodnimi <strong>na</strong>čeli. Da ima pojemdela iz 19. stoletja kaj malo skupnega z pojmov dela v 20. stoletju,jasno priča okolišči<strong>na</strong>, da je pomaknjen <strong>na</strong> polje državotvornih elementov.Kolektivne pogodbe so dobile z<strong>na</strong>čaj ti. delavske ustave in soveč, kot le siceršnje pogodbe, dogovori dveh strani. Pripada jim konstitutivniz<strong>na</strong>čaj, kot ga opisuje koncept družbene pogodbe v tradicijikontraktualizma. Z njimi ne določimo le, koliko je delo vredno, pačpa se ovemo tudi, kaj delo je: konstitutiv<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong> obstoja nekeskupnosti.
Rok SvetličOpremenipojmadelapriča tudi proces individualizacije dela. Zarazvita gospodarstva z visoko dodano vrednostjo je z<strong>na</strong>čilno, da vnjem delo vse manj <strong>na</strong>stopa kot generični pojem, kot zamenljiva komponentaproizvodnje, saj je proizvodnja vse bolj odvis<strong>na</strong> od prispevkadoločene osebe s specifičnimi z<strong>na</strong>nji. Z drugimi besedami, delo je vvse večji meri razumljeno v neodpravljivi povezavi s konkretno osebo,ki ga opravlja. Zamenjava osebe v delovnem procesu neizogibno povzročinjegovo motnjo. Nekateri govorijo o ti. delovnem kapitalu. Takavrstadelaniveč zu<strong>na</strong>nji element, ki anonimno vstopa v mehanizemproizvodnje, pač pa notranja sestavi<strong>na</strong> le-te, ki je učinkovita le, kolikordelavec dejavnost prepoz<strong>na</strong> kot svojo. Na ta <strong>na</strong>čin je delo v njempripoz<strong>na</strong>no kot konstitutiv<strong>na</strong> in kapitalu e<strong>na</strong>kovred<strong>na</strong> sestavi<strong>na</strong>. Žalje tako pojmovanje dela prisotno v redkih panogah.DobičekPresež<strong>na</strong> vrednost dela ali dobiček je srčika antagonizma med delomin kapitalom. V tradicio<strong>na</strong>lni podobi kapitalističnega gospodarstva, tapripade latniku proizvodnih sredstev. V zvezi s tem se do danes, razen<strong>na</strong> ravni davčne politike, ni zgodilo veliko. Zakon, ki bi <strong>na</strong> novo opredelilsam pojem presežne vrednosti, bi predstavljal manjkajoči členv nizu sprememb kapitalističnega <strong>na</strong>či<strong>na</strong> proizvodnje, ki se je začel sspremembo pojma dela in lastnine. Posebej velja poudariti, v čem bise taka rešitev bistveno razlikovala od prejšnjih. Dobički gospodarskihdružb so že dolgo časa predmet zakonskih posegov, v obliki različnomočnih obdavčenj in/ali progresivnih stopenj. Toda <strong>na</strong> ta <strong>na</strong>čin se antagonizemmed delom in kapitalom le blaži. Gre za zu<strong>na</strong>nje ukrepe, kizmanjšujejo socialno razdiralnost presežne vrednosti.Obdavčenje dobička ne pomeni notranje premene pojma presežnevrednosti, take, kot sta jo doživela lastni<strong>na</strong> in delo. Predlog omenjenegazako<strong>na</strong>, <strong>na</strong>sprotno, ni le dodat<strong>na</strong> protiutež, pač pa popolnomanov pogled <strong>na</strong> dobiček kot tak. Presež<strong>na</strong> vrednost je tako apriori »last«tudi tistih, ki so v procesu proizvodnje sodelovali z delom. Dobička sene »vzame« lastniku gospodarske družbe in se ga »da« delavcu, pačpadobiček kot tak je nekaj, kar je že v <strong>na</strong>prej od vseh sodelujočih. To jepopolnoma nekaj drugega, kot obdavčenje dobička, ki potom socialnihtransferjev sicer (lahko) pride <strong>na</strong>zaj do sodelujočih pri njegovem<strong>na</strong>stajanju.Z <strong>novi</strong>m konceptom dobička bi delavcu omogočil, da bi vzel proizvodnjiproces za svojega, s čimerbiseprepoz<strong>na</strong>lvsvetu,kigaobdaja.To je edi<strong>na</strong> pot, ki jo Hegel prepoz<strong>na</strong> kot pot osvobajanja. Ne z manihejskimuničenjem starega svata, »zemeljske države« (A. Auguštin),ki jo bo <strong>na</strong>domestila »božja država«, <strong>na</strong>sprotno, z notranjim proce-131
Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku – filozofsko-zgodovinska refleksijasom, ki bo omogočil, da v nekem trenutku v svetu srečamo sebe. Takorak Hegel opiše kot »<strong>na</strong>polnitev objektivnega z subjektiviteto« (Hegel1970,§144). Ob tradicio<strong>na</strong>lnem pojmu lastnine, dela in dobička, jebilo to nemogoče. Če bi tak zakon zaživel, bi bil zadnji kamen v mozaikuprocesa odpravljanja antagonizma, ki ga je Hegel zaz<strong>na</strong>l v § 244 inMarx pojasnil z ekonomskim aparatom.132Predrugačenje pojma dobička in njegova zgodovinska pravicaNajpogostejši pomislek ekonomistov je, da bi tak zakon zmanjšalučinkovitost gospodarstva. Do upravičenosti tega pomisleka, ki izhajaiz ekonomske z<strong>na</strong>nosti, se ne moremo opredeliti, še več, v celoti gaizpuščamo iz interesa te razprave. Pogled filozofije zgodovine je vselejpogled <strong>na</strong>zaj. Hegel (1970, §340) »svetovno zgodovino« primerja z»svetovnim sodiščem«. Z<strong>na</strong>čilnost tega sodišča je, da poz<strong>na</strong> le eno vrstokazni: smrtno. Nikoli ne izreče pogojne obsodbe, da je neka idejadobra sijaj<strong>na</strong>, vendar za aktualne razmere (še) neprimer<strong>na</strong>. Zato iznjegove razpravne dvorane prihajajo le živi ali mrtvi. Kdor pride živ, taima zgodovinsko pravico za obstoj. Le tista sprememba kapitalističnega<strong>na</strong>či<strong>na</strong> proizvodnje, ki preživi, je notranje upraviče<strong>na</strong>. Nobenomoraliziranje o izkoriščanju in zu<strong>na</strong>nja kritika ne pomenita za zgodovinonič.Opisane spremembe pojmov lastnine in dela so se odvile, ne (le)zato ker so pravične, pač pa ker so omogočile bolj učinkovito delovanjegospodarstva. Dežele, kjer je opisani proces prišel <strong>na</strong>jdlje, skandi<strong>na</strong>vske,so izjemno uspeš<strong>na</strong> gospodarstva. Z drugimi besedami, tonisoureditve,kibiodzu<strong>na</strong>jinvimenupravičnosti zadušile gospodarstvodo ravni životarjenja. Iz istih razlogov vpeljava koncepta vulgarnegakapitalizma iz 19. stoletja, s tradicio<strong>na</strong>lnim pojmom lastninein obrav<strong>na</strong>vo dela kot surovine, danes ne bi povečala proizvodnje, pačpa bi pomenila gospodarski polom. Za <strong>na</strong>s še bolj pouč<strong>na</strong> primerjava:če bi da<strong>na</strong>šnji, »<strong>na</strong>predni«, pojem lastnine in dela skušali uveljaviti v19. stoletju, ne bi povzročili stoletnega preskoka v zavesti <strong>na</strong>prej, pačpa bi prav tako povzročili gospodarsko uničenje.Časa se ne da posiliti. Predlagani zakon je le z<strong>na</strong>menje, optimistič<strong>na</strong>slutnja in nič več. Če bi bil problem le v uveljavitvi »<strong>na</strong>predne« zakonodaje,potem bi jo lahko sprejeli že zdav<strong>na</strong>j. Toda človek je, povedanos Heideggrom, vezan <strong>na</strong> <strong>na</strong>govor biti. Lahko z revolucio<strong>na</strong>rnimiukrepi manipuliramo z bivajočim. Toda <strong>na</strong>d <strong>na</strong>činom, <strong>na</strong> katerega razumemosvet, nimamo oblasti. Če so rešitve v <strong>na</strong>sprotju z njim, odmrejo.Predlagani zakon ni upravičen (le) zato, ker <strong>na</strong>j bi bil bolj pravičen.Zgodovinsko pravo pravico bo imel le v primeru, če bo delovanjegospodarstva izboljšal.
Rok SvetličLiteraturaFukuyama, F. 1990. »Konec zgodovine?« Nova revija, št. 101–102: 1275–1289.Hegel, G. W. F. 1970. Grundlinien der Philosophie des Rechts oder Naturrechtund Staatswissenschaft im Grundrisse. Frankfurt am Main: Suhrkamp.———. 1967. Filozofija zgodovine: izbra<strong>na</strong> poglavja. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjevazaložba.———. 2007. Vorlesungen über die Philosophie der Geschichte. Frankfurtam Main: Suhrkamp.Heidegger, M. 1967. Izbrane razprave. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjeva založba.Horstmann, R. P. 2005. »Theorien der bürgerlichen Gesellschaft.« VGrundlinien der Philosophie des Rechts, ur. Siep Ludwig, 193–216.Berlin: Akademie Verlag.Marx, K. 1969a. »Nemška ideologija.« V Izbra<strong>na</strong> dela v petih zvezkih, KarlMarx in Friedrich Engels, 2: 5–352. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjeva založba.———. 1969b. »Prispevek k židovskemu vprašanju.« V Izbra<strong>na</strong>delavpetihzvezkih, Karl Marx in Friedrich Engels, 1: 149–188. Ljublja<strong>na</strong>: Cankarjevazaložba.———. 2010. »Thesen über Feuerbach.« http://www.mlwerke.de/me/me03/me03_533.htm133
PovzetkiRazmerje med delom in kapitalom – močinnemočza temeljne družbene spremembeRado BohincRazmerje med delom in kapitalom je v obdobju krize liberalnega kapitalizmaponovno aktualno filozofsko vprašanje. V preživitveni stiskivse širših slojev ljudi se utemeljeno postavlja pod vprašanje tudi splošnosprejet vrednostni sistem. Temeljno vprašanje je, zakaj donos odskupnega ekonomskega vložka kapitala in dela pripada le kapitalu, nepa tudi delu. Pragmatično povedano, zakaj je samo po sebi umevno,oz. sodi med vrednote sodobne družbe pravilo, da se presežek iz gospodarjenja(dobiček) razdeli po <strong>na</strong>čelu in v razmerju vloženega kapitalain se kot temelj delitve dobička ne upošteva tudi vlože<strong>na</strong> vrednostdela.Ključne besede: delavska participacija, udeležba delavcev pri dobičku,družbe<strong>na</strong> pravičnost, motivacijaObvez<strong>na</strong> udeležba delavcev pri dobičkuin ekonomska demokracijaMato GostišaGlede <strong>na</strong> nesporno pozitivne poslovne in širše ekonomske učinkeudeležbe delavcev pri dobičkudanesvstrokiniveč vprašanje »udeležbapri dobičku – da ali ne«, temveč bolj ali manj le še vprašanje, ali<strong>na</strong>j bo ta udeležba prostovolj<strong>na</strong> ali zakonsko obvez<strong>na</strong>. Avtor v prispevkuzagovarja uvedbo obvezne udeležbe delavcev pri dobičku,ki jo v povezavi s sistemom sodelovanja delavcev pri upravljanju innotranjega lastništva zaposlenih oziroma t. i. delavskega delničarstvaobrav<strong>na</strong>va kot eno od temeljnih sestavin širšega pojma »ekonomskademokracija«. V le-tej pa prepoz<strong>na</strong>va praktično edino možno pot za
Povzetkievolutivno preseganje klasičnega mezdnega kapitalizma in izgrajevanjeekonomsko učinkovitejše, hkrati pa socialno pravičnejše in kohezivnejšedružbe. Svoje teze utemeljuje predvsem s sodobno ekonomskoteorijo intelektualnega (in znotraj tega t. i. človeškega) kapitala.Ključne besede: ekonomska demokracija, obvez<strong>na</strong> udeležba delavcevpri dobičku, intelektualni kapital, človeški kapital, poslov<strong>na</strong> uspešnost,social<strong>na</strong> pravičnost in kohezija136Pravni vidiki uvajanja fi<strong>na</strong>nčne participacije v SlovenijiValenti<strong>na</strong> Franca in Deborah FerfoljaFi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija kot motivacijsko orodje v svetu pridobiva vsevečji pomen, čemur je sprejetjem Zako<strong>na</strong> o udeležbi delavcev pri dobičku(zuddob) leta 2008 želel slediti tudi slovenski zakonodajalec.Trenutno dostopni podatki kažejo, da je uresničevanje fi<strong>na</strong>nčne participacijev Sloveniji šibko, zato se članek osredotoča <strong>na</strong> glavne pomanjkljivostiveljavne ureditve ter neuspešnega poizkusa spremembezuddob s predlogom zuddob-1 iz leta 2010. Na podlagi sekundarnihpodatkov in pravne a<strong>na</strong>lize so podani predlogi za spremembo zakonodajeza njeno učinkovitejše uresničevanje.Ključne besede: delavska participacija, fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija, udeležbadelavcev pri dobičku, sindikati, svet delavcev, motivacija, davčneolajšaveUdeležba delavcev pri dobičku – pesek ali bencinv motor liberalnega kapitalizma?Barbara RajgeljAvtorica v prispevku a<strong>na</strong>lizira prakso in pravno ureditev fi<strong>na</strong>nčne participacijev Sloveniji in v eu. Za uvodnim delom predstavi temeljnez<strong>na</strong>čilnosti fi<strong>na</strong>nčne participacije, <strong>na</strong>to pa a<strong>na</strong>lizira prakso in pravneokvire <strong>na</strong> ravni eu. V poglavju, ki se <strong>na</strong><strong>na</strong>ša <strong>na</strong> slovensko pravno ureditevin prakso ugotavlja, da Zakon o udeležbi delavcev pri dobičku(zuddob), sprejet leta 2008,doslejnidalpričakovani rezultatov. Kljubštevilnim pobudam za sprejem ureditve, ki bi poenostavila postopeksklenitve pogodbe o udeležbi in dodatno povečala davčne ugodnostiza podjetja in delavce in s tem spodbudila podjetja in delavce k vlaganjuvečjih <strong>na</strong>porov v sisteme fi<strong>na</strong>nčne participacije, do sprejema novegazako<strong>na</strong> zaenkrat ni prišlo, saj zaradi nerešene dileme o prostovoljnostiali obveznosti udeležbe <strong>novi</strong> Zakon o udeležbi delavcev pridobičku (zuddob-1) nibilsprejet.Vzaključku <strong>na</strong>vaja nekaj <strong>na</strong>čenihdilem, povezanih s konceptom fi<strong>na</strong>nčne participacije.Ključne besede: fi<strong>na</strong>nč<strong>na</strong> participacija, udeležba pri dobičku, delniška
Povzetkishema udeležbe, de<strong>na</strong>r<strong>na</strong> shema udeležbe, zuddob, obveznost udeležbe,prostovoljnost udeležbeO nee<strong>na</strong>kosti in demokraciji kot prostoru solidarnostiLe<strong>na</strong>rt ŠkofV prispevku obrav<strong>na</strong>vamo vprašanje nee<strong>na</strong>kosti v okviru ideje demokracije.Pri tem a<strong>na</strong>liziramo delo R. A. Dahla O politični e<strong>na</strong>kosti(On Political Equality, 2006) ter le-to primerjamo z Deweyjevimpragmatističnim idealom postopnega družbenega <strong>na</strong>predka. V okvirutega vprašanja postavimo tezo, da se morajo skupaj z velikimi političnimisistemi ob upoštevanju določenih pogojev demokratiziratitudi spremljajoči sistemi v družbi (nižji sistemi upravljanja, podjetja/korporacije,univerze, druge družbene elite). Prispevek sklenemozidejot.i.»močne demokracije« (Barber 2003) terjosoočimo z nekaterimiizmed obstoječih eksperimentalnih predlogov preseganjapolitičnih in družbenih nee<strong>na</strong>kosti v okviru zahodnih liberalnih demokratičnihustanov.Ključne besede: nee<strong>na</strong>kost, demokracija, poliarhija, R. A. Dahl, moč<strong>na</strong>demokracija, demokratični eksperimentalizem137Kako ublažiti trk med delom in kapitalom:kapitalizem in ma<strong>na</strong>gerska revolucijaPrimož TurkOsrednje vprašanje, s katerim se ukvarjamo, je: kako ublažiti trk meddelom in kapitalom. Pri tem pa ne merimo <strong>na</strong> reševanje vprašanja inpodajanje odgovorov, temveč <strong>na</strong>jprej in predvsem <strong>na</strong> njegovo problematizacijo.Ta problematizacija pokaže, da vprašanje očitno vsebujesamoumevno predpostavko, da smo v kapitalizmu. Tematizacija kapitalizma<strong>na</strong>različnihmožnih ravneh razumevanja tega fenome<strong>na</strong>,odpira možnost za tematizacijo tega, kar danes je, z neke druge indrugačne perspektive – ma<strong>na</strong>gerske revolucije. Ta nova pozicija <strong>na</strong>mpomaga bolje razumeti vprašanje, kako ublažiti trk med delom in kapitalom.Ključne besede: delo, kapital, kapitalizem, ma<strong>na</strong>gerska revolucija, ma<strong>na</strong>gement,učinkovitostZakon o udeležbi delavcev pri dobičku –filozofsko-zgodovinska refleksijaRok SvetličČlanek se posveča problematiki, ki jo odpira zakon o udeležbi delavcevpri dobičku. Najbolj pogosti pristopi k problematiki so norma-
Povzetki138tivni, ki predlagano rešitev vrednotijo glede <strong>na</strong> različne kriterije. Moralnidiskurz odpira vprašanje, ali je omejevanje pravic, ki izvirajo izlastninske pravice, dopustno. Ekonomski diskurz odpira vprašanje, alije tak poseg v mehanizem gospodarske dejavnosti koristen. Na temmestoželimoodpretipovemdrugačen pristop, ki ga odpira filozofijazgodovine. Postavili si bomo vprašanje, ali je ideja udeležbe delavcevpri dobičku z<strong>na</strong>menje za nekaj veliko bolj usodnega, kot je zgolj normativniproblem pravičnosti in koristnosti? Ali ne gre za premik v samemjedru antagonizma med delom in kapitalom, torej za reševanjeproblema v globini in ne le za eno od korekcij <strong>na</strong> površini? Namen pričujočegaprispevka je opozoriti ravno <strong>na</strong> tihe spremembe ustroja kapitalističnegagospodarstva, ki so posledica sprememb njegovih trehglavnih elementov: lastni<strong>na</strong> (oz. kapital), delo in dobiček (oz. presež<strong>na</strong>vrednost). Poskusili bomo upravičiti <strong>na</strong>slednjo tezo: proizvajalniodnosi se gibljejo v smer, ki jo je predvidel Marx sam, v smer odpraveantagonizmov. Toda mehanizem ni Marxov, pačpatisti,kigajeopisalHegel.Ključne besede: G. W. F. Hegel, K. Marx, kapitalizem, dobiček, filozofijazgodovine
AbstractsRelation between Labor and Capital – Power and Powerlessnessfor Fundamental Social ChangesRado BohincThe relation between labor and capital in the period of crisis of liberalcapitalism is the philosophical question of high actuality. On the basisof the existential distress of a rising number of citizens, the questio<strong>na</strong>bout the system of principal values is justified. The basic problemis why the yield of common economical input of capital and labor belongsonly to capital. To put it pragmatically; why it is self-understood,or, why it is that the value of contemporaneous societies lies in the rulethat the profit of the economic activity is shared, following the principleof the capital participating in production, and why the input oflabor is ignored.Keywords: employee participation, profit sharing, social justice, motivationObligatory Participation of Workers in the Profitand the Economical DemocracyMato GostišaGiven the undeniably positive business and the wider economic effectsof employee fi<strong>na</strong>ncial participation, it is unquestio<strong>na</strong>ble whetherto share the profit or not. It is more or less just a matter of whether theparticipation is voluntary or compulsory. This paper advocates thatthe introduction of compulsory employee fi<strong>na</strong>ncial participation, togetherwith the systems of employee participation in decision makingand employee ownership, it is considered as one of the fundamentalcomponents of the broader concept of »economic democracy«. Thelatter is recognized as practically the only possible way to overcome
Abstractsthe classical capitalism and to reach an economically more efficientand socially more equitable and cohesive society. The presented argumentsare primarily based on the contemporary economic theoryof intellectual (and within this so-called human) capital.Keywords: economic democracy, compulsory employee fi<strong>na</strong>ncial participation,intellectual capital, human capital, business performance,social equity and cohesion140Legal Aspects of the Introduction of Fi<strong>na</strong>ncial Participationin SloveniaValenti<strong>na</strong> Franca, Deborah FerfoljaThe fi<strong>na</strong>ncial participation of employees as a motivation factor hasbeen widely gaining importance. By the adoption of the Fi<strong>na</strong>ncial ParticipationAct in 2008 this trend has been recognized also by the Slovenelegislator. However, currently available data indicate that the implementationof fi<strong>na</strong>ncial participation is weak. Thus, the article focuseson the key legal weaknesses and unsuccessful attempts to amendthe Act in 2010. On the basis of secondary data and legal a<strong>na</strong>lysis, proposalsto amend the Act in order to ensure its better implementatio<strong>na</strong>re presented.Keywords: employee participation, fi<strong>na</strong>ncial participation, profit sharing,trade unions, work councils, motivation, tax reliefProfit Sharing – Sand or Gas in the Engine of Capitalism?Barbara RajgeljThe author a<strong>na</strong>lyzes legal regulation and different practices of fi<strong>na</strong>ncialparticipation in Slovenia and in the eu. After the introductorypart, she describes basic concepts regarding fi<strong>na</strong>ncial participation,then presents the practices and legal framework on the eu level. Inthe part dealing with Slovenian regulation, she establishes that the Fi<strong>na</strong>ncialParticipation Act of 2008 did not meet the expectations. In thelast couple of years, many initiatives have proposed and requested theadoption of a new regulation that would simplify the conclusion of fi<strong>na</strong>ncialparticipation contracts and increase tax benefits, which wouldmotivate companies and their employees to make further efforts indeveloping profit sharing schemes. In 2010 the government prepareda proposition for a new Fi<strong>na</strong>ncial Participation Act, which was unfortu<strong>na</strong>telynot adopted because of different views on mandatory and voluntaryparticipation. In the concluding part of the article, the authorindicates some basic dilemmas regarding fi<strong>na</strong>ncial participation.Keywords: fi<strong>na</strong>ncial participation, profit sharing, share-ownership
Abstractsschemes, cash-based profit-sharing, Fi<strong>na</strong>ncial Participation Act, mandatoryparticipation, voluntary participationOn Inequality and Democracy as Spaces of SolidarityLe<strong>na</strong>rt ŠkofThe paper deals with the problem of inequality as related to the ideaof democracy. Within the paper we first a<strong>na</strong>lyze R. A. Dahl’s work OnPolitical Equality (2006) and compare it with Dewey’s pragmatist idealof gradual social progress (i. e. his meliorism). We defend the thesisthat alongside with the political systems also complementary systems,such as gover<strong>na</strong>nce, corporations, universities etc. must change. Wewind up with the idea of the so called ‘strong democracy’ (Barber2003) and test it against some of the existing experimental ideas forsocial change within western liberal institutions.Keywords: inequality, democracy, poliarchy, R. A. Dahl, strong democracy,democratic experimentalism141How to Alleviate the Clash Between Labor and Capital:Capitalism and the Ma<strong>na</strong>gerial RevolutionPrimož TurkThe main question with which we are dealing is: how to alleviate theclash between labor and capital? When dealing with the question, wedon’t aim at solving it and giving an answer to it, but first and foremostat its problematization. This problematization shows that at thevery core of the question there is an unquestioned supposition, whichis, that we are in capitalism. The discussion of capitalism at differentpossible levels of understanding of this phenomenon opens up thepossibility for discussing what today is – from another and differentperspective – the perspective of the ma<strong>na</strong>gerial revolution. This newposition helps us to better understand the question: how to alleviatethe clash between labor and capital?Keywords: labor, capital, capitalism, ma<strong>na</strong>gerial revolution, ma<strong>na</strong>gement,efficiencyA Law on the Worker’s Participation in the Profit –a Philosophical-Historical ReflectionRok SvetličThis article discusses the statute, proposed recently, which regulatesworker’s participation in the profit. The most common approaches tothe issue are the normative ones which value the solution through differentcriteria. Moral discourse, for example, opens the question of
Abstracts142whather the limitation of owner’s rights is justifiable. Economical discourse,however, opens the question of whather proposed interventionin the economical mechanism is advantageous. In this article, anentirely different approach is used, suggested by the philosophy of history.The question will be postponed, of whether the idea of the worker’sparticipation in the profit is the sign of something much morefateful than mere normative problems about justness and advantageousness.The aim of the present contribution is to draw attention tothe silent changes that have occurred within capitalistic economies,caused by changes to its fundamental elements: property, work andthe profit. An attempt will be made to prove the following thesis: thealteration of economic relations is leading in the direction, anticipatedby Marx himself, toward the abolishment of antagonisms. The mechanismto achieve this, however, is not that of Marx, but the one describedby Hegel.Keywords: G. W. F. Hegel, K. Marx, capitalism, profit, philosophy of history
Založba <strong>Univerze</strong> <strong>na</strong> <strong>Primorskem</strong>