16(Ne)varno ravnanje z nevarnimi odpadki v SlovenijiNevarni odpadki - samoodpadki ali sekundarnasurovina?Viktor Grilc,Kemijski inštitut, Ljubljana1 KAJ JE ODPADEK IN KATERI JENEVAREN?Odpadek je vsaka snov, ki nehote nastaja vproizvodnih in storitvenih procesih in jo moramozavreči 1 . Torej: kar ni tržni produkt, jeodpadek. Odpadki se smejo odstranjevati lena predpisan način, kar je povezano s stroški.Strošek je odvisen od količine in nevarnostiodpadka. Stroški odstranitve nevarnih odpadkovpo enoti mase so nekajkrat, tudi desetkratvišji od nenevarnih.Kateri odpadek je nevaren? Tisti, ki ima dovoljizraženo eno od nevarnih lastnosti H1-H14 2 .Status nevarnega odpadka ne prejudiciranjegovega ravnanja (predelave, reciklaže, odstranjevanja...), narekuje le obseg varnostnihukrepov pri tem. Nevarnosti so mnogovrstne,zato so tudi načini njihove nevtralizaciještevilni.2 PREDNOSTNI NAČINI RAVNANJA ZNEVARNIMI ODPADKIEvropska krovna direktiva 3 o odpadkih v kontekstuuvajanja trajnostnega ravnanja z odpadkipredpisuje prednostne načine ravnanjaz njimi, ne glede na njihov nevarnostni status,t. i. (razširjeno) hierarhijo ravnanja. Prednostnasta pristopa preprečevanja, da odpadki v proizvodnempostopku ne nastanejo, oziromaponovna uporaba odpadnih proizvodov. Natosledijo postopki snovne izrabe (materialne1 Pravno je termin odpadka definiran v Zakonu o varstvu okolja,Ur. l. RS, št. 39/06.2 Vrste nevarnosti po prilogi 4 Uredbe o ravnanju z odpadki, Ur.l. RS, št. 34/08.3 Waste Framework Directive, 2008/98/EC.reciklaže) odpadkov oziroma izraba vsaj njihovetoplotne vsebnosti; oba načina je pravilomamožno izvesti šele po ustrezni pripravi odpadka.Šele končna stopnja dopustnega ravnanjaje odlaganje odpadka na odlagališče (slika 1).PREPREČEVANJEPONOVNA UPORABA / REUSERECIKLAŽA,KOMPOSTIRANJEENERGIJA IZODPADKOVODLAGANJESlika 1: Razširjena hierarhija ravnanja z odpadki2.1 PreprečevanjeBREZODPADKOVODPADKIPo definiciji OECD preprečevanje odpadkovvključuje vsaj enega od naslednjih ukrepov(slika 2):––preprečevanje/zmanjševanje nastajanja odpadkov(nivo 1),––izboljšanje ponovne uporabnosti ali reciklabilnostiodpadka (nivo 2),––izboljšanje kakovosti odpadka oziromazmanjšanje njegove nevarnosti (nivo 3).V primeru nevarnih odpadkov je primarnopomembno zmanjševanje celotnega nevarnostnegapotenciala, ki je zmnožek količineodpadka in njegove nevarnosti. Zato je pri nevarnihodpadkihmanevrski prostor za zmanjševanje večji kotpri nenevarnih: lahko vplivamo na zmanjševanjekoličin nastajanja in na stopnjo nevarnostiodpadka, in sicer z optimizacijo procesa, recikliranjem,toplotno obdelavo, stabilizacijo ipd.
(Ne)varno ravnanje z nevarnimi odpadki v Sloveniji 17Slika 2: Načelne možnosti za preprečevanje oziroma zmanjševanjenevarnih odpadkovNivo 1: Preprečevanje/zmanjševanje nastajanjanevarnih odpadkovPreprečevanje oziroma vsaj zmanjšanje lahkodosežemo edino na mestu nastanka. Tolahko dosežemo s spremembo proizvoda alis spremembo proizvodnega postopka za istiproizvod.––Sprememba produkta (npr. nova generacija)zahteva dolg in drag razvoj ter postavitevpovsem nove tehnološke linije. Npr. praškasteali vodne barve namesto tekočih– topilnih, litijeve polnilne baterije namestonikelj-kadmijevih, električni avto namestobencinskega ipd.––Spremembo procesa (za isti proizvod oziromaproizvod iste generacije) lahko dosežemoz organizacijskimi ukrepi ali s tehnološkimispremembami. Organizacijske sonpr. dobro gospodarjenje (preprečevanjeizgub surovin in nastajanja nekakovostnih– "škart" izdelkov), ločeno zbiranje reciklabilnihsurovin in polizdelkov ter njihova internareciklaža, zamenjava nevarnih surovinz manj nevarnimi ali nenevarnimi (kloriranatopila z nekloriranimi), uvedba čistejše tehnologije(npr. avtomatizacija, računalniškovodenje, izboljšanje kritične faze procesa,npr. suhi postopek namesto mokrega, nizkotemperaturninamesto visokotemperaturnega,anaerobni namesto aerobnega ...).Organizacijske spremembe so poceni in hitre,a imajo omejen doseg, tehnološke so drage inzahtevajo čas, so pa lahko učinkovitejše.Nivo 2: Ponovna uporabaTa vključuje ponovno uporabo in reciklažo.Ponovna uporaba je lahko obnovljen izdelekali njegov pomemben sklop ali embalažnaenota. To v primeru odpadkov skorajda nepride v poštev. Pomembnejše je recikliranjesnovne vsebnosti odpadka (celotne ali delne– le določenih sestavin). Za potrebe zunanjereciklaže je praviloma potrebno odpadek pripravitiv reciklabilno obliko, saj v izvorni oblikipogosto ni primeren. V kolikor snovna recilažani mogoča (preveč degradiran ali onesnaženodpadek), ki pa je gorljiv, lahko izkoristimonjegovo toplotno vsebnost. Sežig odpadkaprištevamo med reciklažne postopke le, čerazpolagamo z napravo, ki koristno izkoristivsaj 60 % toplotne vsebnosti odpadka.Nivo 3: Obdelava odpadka v manj nevarnooblikoSem sodijo vsi postopki obdelave odpadka, kiga naredijo manj nevarnega ali disperzivnega(razstrupljanje, stabilizacija, solidifikacija ...).Včasih je dovolj že sprememba statusa iz nevarnegav stabilnega nevarnega, ki se ga lahkopotem odlaga na odlagališče za nenevarneodpadke.Šele po izkoristku vseh zgoraj naštetih možnostije dovoljeno odlaganje odpadkov v zato namenjene objekte (na odlagališča). Vsenavedene stopnje ravnanja z odpadki morajopotekati brez ogrožanja javne varnosti, zdravjaljudi in čistosti okolja. Upoštevanje previdnostneganačela je še posebno pomembno, koimamo opravka z nevarnimi odpadki.2.2 Stranski proizvodiV novi krovni direktivi o odpadkih je tudi prvičuveden pojem stranski produkt, veljaven zaodpadke, ki se jih da smotrno, brez predhodnepriprave ali predelave, uporabiti namestonaravnih surovin. Pogoj za pridobitev statusastranskega produkta je:––da imajo zagotovljeno nadaljnjo uporabobrez predhodne posebne obdelave,––da so proizvedeni kot integralni del rednegaproizvodnega postopka,––da je njegova uporaba zakonita, tj. da izpolnjujevse produktne, zdravstvene in okoljskezahteve za specifično uporabo.Uvedba statusa stranskega proizvoda je sicerprvenstveno namenjena konvencionalnim materialom,ki se masovno plasirajo na tržišče