Riikliku tervishoiu teadus- ja arendustegevuse programmi toetav ...
Riikliku tervishoiu teadus- ja arendustegevuse programmi toetav ...
Riikliku tervishoiu teadus- ja arendustegevuse programmi toetav ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Teadustöö tulemuslikkuse seisukohalt on kriitilise tähtsusega tööta<strong>ja</strong> motivatsioon. Näitekskliinilise meditsiini valdkonna spetsialiste on raske motiveerida <strong>teadus</strong>tööle, kuna alternatiivsedtegevused, nagu patsientide ravi (sh operatsioonid), on märksa tulutoovamad. Teadus- <strong>ja</strong>arendustööd peetakse pigem segavaks faktoriks, mis võtab ära aega patsientide ravilt.Tervishoiualast <strong>teadus</strong>- <strong>ja</strong> arendustööd pärsivad ka strukturaalsed tegurid. Näiteks peetakse<strong>tervishoiu</strong> <strong>teadus</strong>- <strong>ja</strong> arendustöö suurimaks nõrkuseks erinevate <strong>tervishoiu</strong>valdkondade vähestintegreeritust. Näiteks kliinilise meditsiini ning rahvatervise uuringute <strong>ja</strong> meetmete vahelistseostatust peetakse ebapiisavaks. Samuti võiks märksa efektiivsemalt ära kasutada olemasolevat<strong>teadus</strong>likku kompetentsi reklaami <strong>ja</strong> turunduse valdkonnas. Näiteks Tartu Ülikooli Tervishoiuinstituut võiks olla ühendavaks lüliks avalikkussuhete <strong>ja</strong> epidemioloogia spetsialistide vahel.Ka baas<strong>teadus</strong>tes (nt biomeditsiinis) saavutatud tulemused pole leidnud kliinilistes uuringutes egakliinilises ravis rakendust. „Biomeditsiini laborites toimetatakse oma <strong>teadus</strong>t, aga nende tulemusedei leia piisavalt ruttu või ei leia üldse rakendust inimeste ravis <strong>ja</strong> kliinilises meditsiinis,“ tõdes ükskliinilise meditsiini spetsialist. Biomeditsiin võiks tulevikus pakkuda indiviidipõhistinformatsiooni, et kujundada inimesespetsiifilisi raviskeeme, ent kitsalt spetsialiseeritudbiomeditsiiniliste uuringute tulemusi ei osata veel interpreteerida lähtuvalt tervikorganismitoimimismehhanismide erinevatest mõjutamistest. Teadusgruppide koostöö <strong>ja</strong> integratsioon onpeamiseks vahendiks, et sellest lõhest üle saada (vt ptk 6). Intervjueeritavad mainisid koostööpositiivsete näidetena TÜ kliinikumi androloogiakeskust ning Tartusse ra<strong>ja</strong>tavat siirdemeditsiinikeskust.<strong>Riikliku</strong> süsteemi toetus on samuti oluline strukturaalne tegur, mis mõjutab <strong>teadus</strong>- <strong>ja</strong> arendustöötulemuslikkust. Praeguse süsteemi oluliseks nõrkuskohaks peetakse piiratud ligipääsuraviandmetele, mille põh<strong>ja</strong>l <strong>teadus</strong>tööd teha. Näiteks heidavad uuri<strong>ja</strong>d ette, et Haigekassaandmebaas ei ole <strong>teadus</strong>töö tegemiseks piisavalt kättesaadav. Väidetakse, et Haigekassaandmebaasile esitatud andmepäringutele vastatakse väga aeglaselt <strong>ja</strong> andmed antakse liigaagregeeritult.4.2. Uurimistöö tulemuslikkusEksperdid hindasid üsna üksmeelselt Eesti biomeditsiini taset heaks; seda kinnitab ka allpoolesitatud bibliomeetriline analüüs, seevastu kliinilise meditsiini <strong>ja</strong> rahva<strong>tervishoiu</strong><strong>teadus</strong>e tase onnõrgem <strong>ja</strong> ebaühtlasem. Eestis on kliinilise meditsiini valdkond eelkõige haiguspõhjuste keskne(epidemioloogia); ravimeetodite ning ravimite uuringuid on vähe ning nende puhul tuleb algatusenamasti mu<strong>ja</strong>lt (näiteks kogutakse andmeid rahvusvaheliste ravimiuuringute raames, midafinantseerib mõni suur ravimifirma; selliste uuringute tähtsus Eesti <strong>teadus</strong>e või rahvastiku tervisearengu seisukohalt on võrdlemisi väike). Rahva<strong>tervishoiu</strong> valdkond on olnud pikaltstigmatiseeritud, seda ei ole peetud „päris“ <strong>teadus</strong>eks. Sageli ei eristata rahva<strong>tervishoiu</strong> meetmeidrahva<strong>tervishoiu</strong><strong>teadus</strong>est ning mõlemat tähistatakse sõnaga „rahvatervis“. Olukord, kus riiklikesarengukavades pööratakse suurt tähelepanu rahva<strong>tervishoiu</strong> meetmetele, kuid puuduvadrahva<strong>tervishoiu</strong><strong>teadus</strong>e arengukavad <strong>ja</strong> -prioriteedid, on teatud määral omane kogu Euroopale(McCarthy 2010). Eesti <strong>ja</strong> teiste Baltimaade eripäraks on rahva<strong>tervishoiu</strong><strong>teadus</strong>e väga väike maht,eriti võrreldes Skandinaaviamaade <strong>ja</strong> Suurbritanniaga. Samuti on Eesti rahva<strong>tervishoiu</strong><strong>teadus</strong>fragmenteeritud <strong>ja</strong> aktiivseid teadlasi vähe. Sotsiaal- <strong>ja</strong> käitumis<strong>teadus</strong>i peetakse Eestis võrdlemisitugevaks, kuid spetsiifiliselt tervisega tegelevad valdkonnad (tervisesotsioloogia <strong>ja</strong> -psühholoogia)on killustatud <strong>ja</strong> väikesemahulised.Eesti <strong>ja</strong> Euroopa rahvatervise-alase uurimistegevuse tulemuslikkuse võrdluseks pakub mater<strong>ja</strong>liEuroopa Rahva Tervise Assotsiatsiooni (The European Public Health Association, EUPHA, 2007)uuring, mis käsitleb rahva tervise valdkonna uuringute publitseeritavust 1995. aasta <strong>ja</strong>anuarist35