RAZGOVORzarez, xiv /342, 27. rujna 2012. 34David BelasSvejednoISTRARazgovor s MULtimediJALNim UMJetnikom u povoDU festivALA SeDAM DANA stvarANJAkoji se održao od 12. do 18. kolovoza 2012. godine u PaziNU po deveti PUt, u orGANizacijiUDrUGe Veliki MALi čovjekSuzANA MarJANićUsprkos lokalnoj recesiji, u čije ralje depresijepadamo očito sve dublje i sigurnije,ovogodišnje je izdanje Sedam dana stvaranjado sada ipak najbogatije, i to što se tiče programaali i broja sudionika – njih pedesetak,koliko ih se može izbrojati u programskojknjižici. Kako ste navedeno uspjeli ostvaritis obzirom na nimalo “stvaralački” kontekstdogađanja?——Postoje dva osnovna razloga zašto je 9.izdanje festivala uspjelo ponuditi i kvalitetui kvantitetu. Kao prvo, temelj našeg radasu volonteri ili grupa pojedinaca koja zacilj ima razvijati projekt 7ds. To je osnovnagarancija da se s malo sredstava uvijek izpočetka može stvoriti čarolija. Pretpostavljamda i taj princip ima svoj kraj. Prije devetgodina prilikom osmišljavanja ideje 7dskrenuo je razgovor što je bitnije – processtvaranja ili završni rezultat, djelo, i ta sepriča nastavlja do danas. Željeli smo ponuditisudionicima mogućnost za oboje. Rekaobih da smo uspjeli spojiti psihološki iumjetnički pristup koji već devetu godinudokazuje da u praksi funkcionira. Drugimriječima, proces, učenje je jednako važnokao i rezultat, djelo. To je načelo najvidljivijeu radionicama te završnom danu koji jetradicionalno posvećen njima pod sloganomUPRAVO STVORENO. Drugi razlog jeda smo 2012. godine preko Grada Pazina iMuzeja Grada Pazina sudjelovali u projektuArheo.s koji se financira iz IPA-Adriatico,EU fonda.Osim što je iz tog budžeta financiranaprodukcija i gostovanja predstave dekontekst.,(točka zarez), osigurana su i sredstvaza tehničku logistiku festivala te uvjete kakobismo mogli ugostiti predstave partnera naprojektu.D/dekontekstPrvoga ste dana stvaranja ispred pazinskogaKaštela uprizorili predstavu dekontekst.,(točka zarez), koja je nastala na temeljufragmenata predstava s prošlih festivalskihizdanja. Zbog čega ste se odlučili na dekontekstualizacijutih predstava?——Samo je djelomično točna tvrdnja iz pitanja,pošto je specifičnost predstave novonastalametoda Distanca pomoću koje smorealizirali dekontekst.,. Metoda je nastala nafestivalu 7ds kroz tri sukcesivne radionice:Vezivna tkiva (2008), Kontekst (2009) i Dekontekst(2010). Drugim riječima, metodaDistanca ili duga priprema za predstavudozvolila nam je da svaki autor/ica sudjelujesa svojim ostvarenjem; to autorsko djelo ujednom trenutku kreativnog procesa postajedio scenarija, postaje materijal za predstavu.Novost je u tome da svaka autorskaideja želi preživjeti i dalje se razvijati krozpredstavu. Kad nađem zajednički nazivnik,preuzimam ulogu redatelja i nastavljamos radom na predstavi. Izazov je biokako ostvariti vlastitu ideju, a istovremenostvarati novu zajedničku ideju koja postajepredstava dekontekst.Predstava je smještena na granici vizualnei izvedbene umjetnosti te takođeru pristupu spaja psihologiju iumjetnost. Ključ razumijevanjapredstave upravo je taj pristup,predstava je materijalizacijasamog pristupa. Ujedno to jei prva predstava u produkcijinovonastale kazališne skupine“.,” (točka zarez).Prvi dan također festival jeponudio izložbu Noela ŠuranaGenetski crteži, koji je sa svojimovogodišnjim višestrukim angažmanompostao zvijezda ovogodišnjegaizdanja 7ds. Takođerprvoga dana je postavljenai izložba Ide Skoko, koja redovito sudjelujei stvara 7ds: ovom prilikom darovala namje diplomski rad kojim je diplomirala naAkademiji u Haagu. Ida na svoj specifičannačin progovara o vlastitoj fascinaciji morem,porodicom, odnosima, a istovremenouspijeva biti i univerzalna. Njezin posebnisenzibilitet i osjećaj za ravnotežu u potpunostise ostvario u video instalaciji postavljenoju ulazu u pazinski Kaštel.Osim spomenutih Ide i Noela u dekontekstukao autori sudjeluju i Josip Pino Ivančić,Šandor Slacki mlađi (glavni glumac),Šandor Slacki stariji, Sara Kiršić, MarkoRitoša, Elda Kosanović-Radovik, HelenaMinić, Marko Bolković – ukratko jedanaestautora/ica koja/i su se predstavila/le prvidan.Od mira do vječnoganemiraZavršnoga je dana festivalskoga stvaranjauprizorena predstava Šandora Slackog Pismena,u čijoj si izvedbi i sam sudjelovao.Zbog čega ste se odlučili na veliku temuvječne religije i njome induciranih vječnihklanja?——Tematizirali smo svete knjige, a religijudotaknuli u društvenom smislu, zapisanuupravo u tim knjigama. Pitali smo se na kojinačin čovjek koristi “svete riječi”? Nažalostu većini slučaja završava masakrom, ili baremonaj dio u kojem sudjeluje čovjek kaodio mase. Pokušali smo prikazati sličnosti irazlike koje se događaju u nastajanju svetihpisama. Sve kreće iz ljudske potrebe zazajednicom, a završava masakrom; na nekinačin zaboravlja se pravi razlog zašto se tosve napravilo, zašto su se napisale te riječi,zašto je MIR bio motiv. Općenito, društvoima nevjerojatnu sposobnost promijenitiznačenja i prvobitne ideje, sve pretvoritiu vlastitu suprotnost. Ova predstava nijekritična spram religija već spram ljudskegluposti koje koriste religije, KNJIGE, ipretvara ih u razloge ratova, masakra. Revolucijajede svoju djecu. Pitamo se kakoizaći iz tog začaranog kruga društvene neodgovornosti,dakako na kraju balade svise ponovno nalazimo na groblju.Naveo si da je ove godine pritom bila najjača,što se tiče produkcije, grafička radionicakoju je vodio Valter Cerneka, a koji je ovepredstava dekontekstgodine uključena po prvi puta u festivalskiprogram. Koje bi produkcije te radionice zaovu prigodu posebno izdvojio?——Valter Cerneka, akademski kipar, očiglednoje fenomenalno pripremio svoju radionicu.Valter je uložio puno truda i vlastitihsredstava da se dogodi radionica ŠENJI;pozvao je dvoje kolega iz Italije – TizianaCiaoa i Vanessu Milan (akademskih grafičara),kao suvoditelje, te na samom festivaluprodubio suradnju s Noelom Šuranom.Zadnjeg dana mogli smo vidjeti rezultatesedmodnevne radionice koja je imala odmorsamo radi zadovoljavanja primarnihpotreba, drugim riječima radili su k’o ludi,a to se sve moglo vidjeti u rezultatima. Specifičnosttog rada sastoji se u tome da crtačinisu bili ljudi već životinje – ovce, magaraci kokoši koje su iscrtale velike formate, akoji su bili dominantni u postavci izložbe.Koncept postave također izjednačujevoditelje radionica sudionike, te ovom prilikomi životinje.Kao tematsku vodilju festivala ove ste godineodredili “svejednoistrA”. Koji suse festivalski projekti posebice izdvojili uokviru navedene teme? Osobno bih istaknulapromociju knjigu NeIstraŽena Ive Đorđević,odnosno predstavljanje istoimenoga multidisciplinarnogaprojekta spomenute autoriceknjige, Velimira Todorovića i Rajka Bana.——Kad gledamo temu festivala, Neistraženapodcrtava naše nastojanja da cjelovito sagledamoIstru kao fenomen. SVEjednoISTRAje poziv na stvaranje vlastitog mišljenja uodnosu na mjesto i vrijeme stvaranja, a ovimslučajem to je ISTRA. Svaki sudionik/ica,umjetnik/ica koji dolazi iz različitih zemaljadonosi nešto svoje; tih sedam dana u Pazinuostvaruju se nove ideje, djela, suradnje. Toželimo i to ističemo. Ukratko, Iva Đorđevićpredstavila se osmišljenim performansom iradionicom te uz pomoć Ane Černjul predstavilaistoimenu knjigu NeIstraŽena.S obzirom da nisam bila u mogućnosti pogledatiliterarni performans Neve Lukić iJosipe Bubas Linije, zanima me kako jekoncipirana njegova izvedba.——Da, na festivalu se od početka, od 2004.godine posebna pažnja posvećuje medijuperformansa. Ove godine osim performansašto su ga izvele Neva i Josipa, valja istaknutiglazbeni performans Projekt Mirogojskivlak u kojem Josip Pino Ivančić i VidJeraj na svoj osebujan ekspres<strong>ivan</strong> načinprivlače pozornost publike i potvrđuju dana festivalu uvijek ima mjesta za umjetnostperformansa. Ukratko, Neva i Josipau performansu Linije uprizorili su vlastitanastojanja davanja oblika riječima krozmedij pokreta, atmosfere, intime.Bivša vojaRNa “VeLIJože”Tijekom sedam dana festivala pedesetaksudionika/ica je bilo smješteno u kompleksubivše vojarne “Veli Jože”. U kakvom je stanjudanas navedena vojarna, koliko se u međuvremenuulagalo u njezinu infrastrukturu ina koji su način iskorišteni njezin prostoriizvan festivala Sedam dana stvaranja?——Nažalost vojarna je u lošem stanju. Odnosnosvake godine u sve gorem; pokušavamopopraviti situaciju, ali bez kontinuiranogaodržavanja to je nemoguće. Vojarnaje jako bitna za održivost projekta, a minemamo nikakve garancije da ćemo je idućegodine moći koristiti. Valja tražiti alternativuako se projekt želi gurati dalje, nažalostne možemo utjecati na opću situacijui uvijek se pitamo do kada ćemo izdržati.Deseto izdanje dogodit će se u bilo kojojverziji, ako ništa drugo IZ INATA: stiglismo do desete godine djelovanja.I završno – svih sedam dana festivala moglose sudjelovati u MASAŽARTU EleneSkoko – umjetničkom projektu u kojem suumjetnici masirali publiku u predodređenomprostoru. Radilo se o pokušaju korištenjadodira u svrhu pozitivne komunikacije, odnosno,kako sama umjetnica navodi: “MA-SAŽART je umjetnički projekt u kojem seumjetnost okrenula prema narodu i obratilamu se rukama.”——Projekt, socijalni eksperiment EleneSkoko je opustio, razveselio i direktno utjecaona ukupnu atmosferu festivala. Elenaje svaki dan u prostorijama DND Pazinpokraj vojarne odlazila na posao i nudilaintuitivnu masažu. Iako osobno ne volimmasaže, barem ih nisam volio do trenutkakada me Elena na svoj način uhvatila u svojeruke, prste i objasnila da se opustim i uživam…Masaža je specifična u tome da jeaktivna i posvećena tebi, da je to čin davanjapažnje i ljubavi. Kao što sam i ja od masažedobio pa dalje dijelio dobro raspoloženje,tako je taj virus zahvatio ukupan kolektivfestivala do te razine da smo navečer sasvimnormalno mogli vidjeti sudionike i publikufestivala kako se bezbrižno masira. Razumjelismo Eleninu duboku poruku, koja pomeni glasi, potrebno je malo da taj dan postanejedinstven i d<strong>ivan</strong>, potrebno je maloda budemo veseli i nasmiješeni. Hvala ti,Elena, od Srca. Umjetnost može služitiupravo i tome, a za sve one koji se ne slažupreporučujem osmijeh i masažu.
RAZGOVORzarez, xiv /342, 27. rujna 2012. 35Noel ŠuranKako pristupiti(ne)instrumentima?S MULtimediJALNim UMJetnikom i kULturnim ANtropologom razgovarAMo povodomfestivALA SeDAM DANA stvarANJA koji se održao od 12. do 18. kolovoza 2012. godine uPaziNU po deveti PUtSuzANA MarJANićPrvoga ste dana festivala Sedam dana stvaranjasudjelovali u izvedbi predstave dekontekst.,(točka zarez). Koju ste dekontekstualizacijuuveli u njezino osmišljavanje? Naime, za tupredstavu osmislili ste i glazbu koju ste nakonpredstave dijelili na CD-ovima snimljenimatijekom izvedbe.——Proces rada u predstavi dekontekst., (točkazarez) bavi se idejom kako da individualnaideja preživi rad u grupi te dobije nova značenja,a da pri tome ništa ne izgubi od svojeosnove. U predstavi smo pokušali pomiriti dvapristupa – performerski i glumački, likovni ikazališni. Ja sam u dekontekstu sudjelovao sasvojim radom Fonomad. Moja je temeljna preokupacijakreativna potraga za zvukom neinstrumenata.Termin (ne)instrumenti odnosi sena čitav niz elektroničkih, analognih, akustičkihnaprava koje se izrazito rijetko rabe u glazbi,a u sebi sadrže čitavu paletu zvukova koji semogu rabiti. To su kućanski aparati i predmeti(npr. pribor za jelo, mikseri, lonci), alati (npr.kliješta, čekići, škare, češljevi, ključevi, čavli),dječje igračke, ready-made glazbala (lijevakkoji služi kao rog ili konzerva pričvršćena nametli sa žicom kao trzačko glazbalo) i svi predmetikoji nalikuju i proizvode zvuk analognopostojećim glazbalima.Svaki korak takvog postupka koncertnopriređujem u realnom vremenu, pred slušateljimai gledateljima. Na stolu svojeg laboratorijaimam i laptop, slušalice, zvučnike, mikrofon(što čini mini-studio). Iako je možda prvapomisao koja se vezuje uz ovakav tretmanzvuka sintetička boja u neurednim ili preurednimarhitektonikama, ta se glazba doimaiznenađujuće toplom, bliskom, motivirajućomi ukrotivom. Na to ukazuje i moja improvizacijakoja u tek prividnom kaosu određujesasvim jasne konture, provodi smisao, pripovijedapriču. Angažman je potpun i cjelovit,a slušateljima i gledateljima otvara beskrajanprostor za nastanak novih ideja, za poticajnopromišljanje zvuka, tona, glazbe uopće jer suti moji performansi zapravo unikatni momentižive inovativne umjetničke kreacije u svakomsmislu. Započevši od konstrukcije glazbenih instrumenatakoji se prezentiraju na sceni, prekomuziciranja na njima i stvaranja nematerijalnezvučne forme do audiovizualnih prijenosa konačnihkreacija. Kompozicija nastaje sviranjemna (ne)instrumentima, a uključeni su i zvukoviu prostoru čime se pridonosi jedinstvenostisame akcije. Na samom kraju akcije dijele sepotpisane grafike (CD) koje postaju skulpturekada se umetnu u CD-player ili PC.Genetski crtežiPored navedenoga, prvoga dana, večeri festivalau LG galeriji Društva likovnih stvarateljaiz Pazina predstavili ste svoj projekt genetskihcrteža koje stvarate križanjem ovaca različitihboja kože čime ste na koži dobili specifičnecrteže. Kako su reagirali posjetitelji izložbeGenetski crteži; naime, pozadina navedeneizložbene priče otvara i etičnost provedbe izložbenogasadržaja s obzirom da ste ovce sami iubili (zaklali).——Suvremena etnološka i antropološkaistraž<strong>ivan</strong>ja fenomena smrti i ljudskog odnosaprema njoj nerijetko ističu otuđenost inespremnost današnjeg čovjeka u trenucimasusreta sa smrću. Smrt kao tabu teme modernogdruštva i kulture. Drugim riječima rečeno:cijenim život, ali poštujem i smrt. Eugen Brokovskyu katalogu izložbe napisao je sljedeće:“Ovaj projekt zasigurno će izazvati reakcijugrađanskih udruga ljubitelja životinja. Upitepostavlja površna malograđanština. Ali, zarzbog ljubavi prema životinjama ljudi ne upisujustudij biologije? Tada počinju raditi pokusena životinjama. Zar zamorac u laboratorijuima niži status nego zamorac koji se drži kaoživotinja za društvo? Svilenu maramu nježnovučemo preko svoga tijela iako i nju proizvodeživa bića, životinje, svilene bube. Njih, kao i oveovce čije kože vidimo, morali smo ubiti, oduzetiim život. Autor se prema bićima čije dijelovekoristi za projekt odnosi sasvim humano, štoznači da su one živjele u uobičajenim uvjetimakao i sve životinje koje žive na seoskim domaćinstvima.Tako svaki prigovor biva otklonjen.”U predstavi dekontekst., (točka zarez) zajednos Davidom Belasom, Pinom Ivančićem te ŠandoromSlackim (i ocem i sinom) propitivaliste ideju slobode. Protežete li koncept carstvaslobode i na svoje životinje – ovce?——Sloboda, to je vrlo opterećen termin. Bezobzira na predstavu, osobno smatram da slobodaipak ne postoji. To je ustvari literarnakategorija.Materijali zadisertacijuRecite nam nešto i o svom svakodnevnom posluuzgoja ovaca. Kako sve to stižete uz svojmultimedijski i studijski rad?——Ukratko, ne radim razliku između poslai hobija, meni je to jedno te isto; možda je toključ da sve stigneš. Evo jednog primjera. Nekidan došao je kod mene jedan čovjek kupitiovcu (s obzirom da sam stavio u oglas da prodajemnekoliko ovaca), počeli smo pričati; izrazgovora sam saznao da je gospodin, dobartradicijski svirač kojeg nisam otprije poznavao;odmah sam otišao u kuću uzeti instrumente ikameru, obavio sam s njim intervju i posnimaonjegove svirke. Kazivač mi je došao kod kuće,a ja nisam bio na terenu; otprilike tako nastajematerijal za moju disertaciju.Polaznik ste poslijediplomskoga studija kulturneantropologije i etnologije te često studentimanavedenih studija održavate predavanja oistarskim glazbalima. Od kuda proizlazi Vašaposvećenost sviranju narodnih instrumenata?Pritom neke instrumente, kao što ste spomenuli,i sami izrađujete.——Sviram sve tradicijske instrumente vezaneuz istarski kulturni krug. Tradicijske oblikeživota spoznavao sam zbog usmjerenosti nanjihov sadržaj, na znanja i umijeća koje samželio usvojiti. To se često događalo spontano,kao dio odrastanja i sazrijevanja, iz potrebe iznatiželje. Ponekad se radilo o znanjima vezanimza prirodu, ponekad o vještinama sviranja ipjevanja. Usvajajući ih, ostvario sam društveneveze s mnogim ljudima i shvatio kontekst unutarkojih su nastali i još nastaju. Sve sam todoživio kao živu kulturu, koja je živa upravozato što se unekoliko prilagođava vremenu ukojem opstoji i kreativnim potrebama pojedinaca.Često sam svirao i pjevao s ljudima unjihovoj prirodnoj sredini, daleko od pozornicai vježbaonica. Vjerujem da sam time ne samoshvatio kulturu Istre u njenoj sveukupnosti veći u njenim edukativnim i kreativnim potencijalima.Kako je moj pristup njoj bio totalan,življen kroz vlastito životno iskustvo, mislimda njom mogu i komunicirati na autentičan,cjelovit način. Učeći je od ljudi koji su to znanjeprimili od svojih starijih, shvatio sam načineprenašanja umijeća do te mjere da ih mogusam dalje prenositi. Školovanjem sam savladaoi neke edukativne metode koje mogu uspješnokombinirati s tradicijskom transmisijom znanja.Pojam postmodernizam još uvijek je složeni proturječan, različito tumačen i sporan;u nedostatku boljeg termina on determinirajedno uopćeno, široko civilizacijsko i kulturnoobilježje današnjice. Pozivajući se na tradiciju ivraćajući se korijenima, on uključuje i dozvoljavarazličite varijacije, imaginacije, fikcije ieksperimente pri glazbenom stvaranju. Cijeladanašnja, novija epoha traganja za korijenimai stvaranja glazbenih djela na tradicionalnimvrijednostima prozvano je postmodernizmom(postmodernom glazbom). “Novo uzdiže staro,a staro živi i dalje u novom. Novo predstavljaotkupljenje starog na kojem se temelji.” Novotada poprima druge dimenzije i zauzima noviodnos prema tradicionalnom. Vraćanjem uprošlost i recikliranjem tradicionalnih stvarajuse nove vrijednosti. Vraćajući se jednostavnosti,komunikativnosti i nepretencioznostimuziciranja na ready-made glazbalima, želimpotaknuti novu kreativnost također i kao izrazdanašnjeg vremena. Na taj način ishitrena podjelaizmeđu tradicionalne i suvremene glazbe,ruralnog i urbanog, mladog i starog, evropskogi neevropskog, postaje sasvim nepotrebna iizlišna. Istovremeno se želi naglasiti važnostnematerijalne kulture u smislu vještine, znanjai njenog širenja među zainteresiranima.Izrađujem ready-made glazbala; tako sam napraviovegetarijanski mih od igračke za pl<strong>ivan</strong>jena koju se umetnu plastične mišnice. Utom trenutku plastična igračka mijenja svojufunkciju i ona postaje glazbalo na kojem se uzkratke upute može naučiti svirati neke istarskemelodije; odlaskom s godišnjeg odmora ta seigračka za pl<strong>ivan</strong>je ne baca u smeće i tako nezagađujemo okoliš prekomjernim plastičnimotpadom, nego nošenjem kući kao originalnimistarskim suvenirom. Vegetarijanski mih trenutnose nalazi na izložbi Design week u Parizu.Istrijani, bez straha,nismo sami u svemiruI završno, zajedno ste s Dariom Marušićem naovogodišnjem festivalu Sedam dana stvaranjaodržali predavanje Istrijani, bez straha, nismosami u svemiru. S obzirom da nisam nažalostmogla prisustvovati Vašem predavanju, molimVas, možete li nam ukratko, koliko je to moguće,sažeti izlaganje?——Ukratko: svaka grupa, regija ili država preferiravrlo prepoznatljive kulturne oblike kojepotom imenuje baštinom, koji su izraziti, karakterističnisamo za taj kraj i oštro se razlikujuod oblika u nekom drugom kraju. Tako su i,primjerice, sopele ili roženice neupitan i reprezentat<strong>ivan</strong>dio “službene” baštine Istre (premdaje prije stotinjak godina to bio rijedak instrumenti malo ga je ljudi znalo svirati), no tozasigurno nisu i različiti glazbeni oblici u sjevernojIstri, na granici sa Slovenijom, čiji jeutjecaj zamjetan. Dakle, očito je da se konstruktkoji zovemo baštinom razlikuje od pojma kulture.Štoviše, on obiluje nerijetko i sitnim ilimanje sitnim neistinama i prijevarama. Tekstovio kulturnoj baštini Istre, naročito oni popularni,prezentiraju sopele, kanat “na tanko i debelo”,kažune, boškarine, maneštru, bukaletu i sl. kaonešto karakteristično baš za Istru, dok zapravostvari stoje drukčije. Sopele su tako varijantasrednjovjekovnog šalmaja i nalazimo ih u raznimvarijantama u Makedoniji, po Mediteranui drugim krajevima Europe i Azije. Također,odnosi vokalnog izričaja gotovo identični sistarskim dvoglasjem tijesnih intervala pronađenisu u Albaniji, južnoj Italiji, Mozambiku,pa čak i u Novoj Gvineji itd.Noel Šuran (Pula, 12. listopada 1986), studirao je medicinu. Akademiju primijenjenihumjetnosti upisuje 2006. godine. Diplomirao je kiparstvo 2011. na temu Zvučni oblici – zvučniobjekti. Poslijediplomski doktorski studij kulturne antropologije i etnologije upisuje 2011.godine u Zagrebu. U njegovu umjetničkom radu evidentan je antropološki kontekst. Duginiz godina bavi se nematerijalnom kulturom, posebice tradicijskom glazbom. Uključen je unekoliko domaćih i međunarodnih znanstvenih i umjetničkih projekata. Zapaženo je sudjelovaona mnogim manifestacijama, susretima, stručnim skupovima, izložbama, smotrama,memorijalima vezanim uz prezentaciju i edukaciju nematerijalne kulture (kao predavač nastručnim skupovima Agencije za odgoj i obrazovanje; kao suradnik u izradi kulturne strategijeIstarske županije). Osnovao je i vodio glazbene etno skupine Veja, Histriart i Š.K.a.F. kojenjeguju etno glazbu. Dobitnik je mnogih priznanja (1. nagrada za rad Život mojeh nuoneti,Zaklada Sveučilišta u Rijeci; nagrada za očuvanje i njegovanje nematerijalne kulture, Istarskažupanija 2010.). Surađivao s mnogim glazbenicima. Pored brojnih likovnih nastupa učestvovaoi na mnogobrojnim glazbenim projektima u zemlji i svijetu. Živi i stvara na Lindaru u Istri.
- Page 1 and 2: DVotjedniK ZA KulturnaI društVena
- Page 3 and 4: Razgovorzarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 5 and 6: Društvozarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 7 and 8: društvozarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 9 and 10: Razgovorzarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 11 and 12: kolumnazarez, xiv /342, 27. rujna 2
- Page 13 and 14: filmzarez, xiv /342, 27. rujna 2012
- Page 15 and 16: satirazarez, xiv /342, 27. rujna 20
- Page 17 and 18: Vizualna kulturazarez, xiv /342, 27
- Page 19 and 20: Razgovorzarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 21 and 22: Temat: Revija malih književnosti -
- Page 23 and 24: Temat: Revija malih književnosti -
- Page 25 and 26: Temat: Revija malih književnosti -
- Page 27 and 28: Temat: Revija malih književnosti -
- Page 29 and 30: glazbazarez, xiv /342, 27. rujna 20
- Page 31 and 32: azgovorzarez, xiv /342, 27. rujna 2
- Page 33: KAZALIŠTEzarez, xiv /342, 27. rujn
- Page 37 and 38: IN MEMORIAMzarez, xiv /342, 27. ruj
- Page 39 and 40: Knjigezarez, xiv /342, 27. rujna 20
- Page 41 and 42: Knjigezarez, xiv /342, 27. rujna 20
- Page 43 and 44: esejzarez, xiv /342, 27. rujna 2012
- Page 45 and 46: natječajzarez, xiv /342, 27. rujna
- Page 47 and 48: najave jeleNA ostojićzarez, xiv /3