Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
4<br />
Hrvat. film. ljeto, Zagreb / god 7 (<strong>2001</strong>), br. <strong>26</strong>, str. 3 do 37 Krelja, P.; Turkovi} H.: Razgovor s Borivojem Dovnikovi}em<br />
ne sposobnosti koje sami nemaju. Nonstop sam crtao, za<br />
svoje potrebe, za ocjenu, za druge...<br />
P. K.: Kad se u tvom crtanju zapravo pojavila sklonost karikaturi?<br />
B. D.: Pa, mislim, ve} negdje u devetoj godini, osmoj ili devetoj,<br />
potaknut humoristi~kim listovima koji su mi dolazili<br />
pod ruku, u brija~nicama, u kavanama, privatno.<br />
P. K.: Koga si karikirao?<br />
B. D.: E, ne, nisam karikirao, ljude sam radio ~isto kao simbole.<br />
Ali vi{e sam imitirao humoristi~ke karaktere ili stripovske<br />
junake nego {to bi radio ne{to svoje.<br />
Hrvoje Turkovi} (H. T.): A kad si po~eo ~itati stripove?<br />
B. D.: Oh, rano, jer to su bile ~uvene tridesete, zlatne godine<br />
stripa. Nije bilo televizije, radio-aparata je bilo vrlo malo,<br />
kino je bio, bar za mene, skup. Trideset devete-~etrdesete<br />
godine moj je tetak, koji je bio na `eljeznici kondukter, kontrolor,<br />
morao dati tri svoje pla}e da kupi radio na otplatu.<br />
Prema tome, sve se svodilo na novine. Ali, i to nije bilo jeftino.<br />
Dobro, mo`da sam ja pripadao jednoj ni`oj srednjoj<br />
klasi u Osijeku, ali do}i do dinara da se kupi novi Mika Mi{<br />
ili Vandroka{, ili tako ne{to, nije bilo jednostavno.<br />
P. K.: Jesu li se u kinima prikazivali crti}i, recimo?<br />
B. D.: Naravno, i to gotovo redovito u predigrama ispred<br />
igranih filmova. A ujedno, u tim predratnim godinama jedino<br />
su crtani filmovi bili u koloru, a igrani vrlo rijetko. Koliko<br />
mi se ~ini, do 1941. osobno sam vidio samo jedan — ^arobnjak<br />
iz Oza. Jer, treba{ znati da se tada jo{ uvijek za kino<br />
nagla{avalo da je ton-kino (iako vi{e nije bilo nijemih filmova),<br />
a za film, razumije se, da je u koloru.<br />
H. T.: Mo`e{ li nam ponovno na<strong>broj</strong>ati novine u kojima si<br />
gledao stripove?<br />
B. D.: Prvo su bili najpopularniji, bar u Osijeku, beogradski.<br />
Za{to? Jer su to bili stripovi s tekstovima u oblacima. Djeca<br />
nisu voljela stripove s tekstovima ispod slika. Taj tekst ispod<br />
slika bio nam je suvi{e literaran, a mi smo htjeli »pravi« strip,<br />
kakav je bio u beogradskom Mika Mi{u. Osim toga, taj list je<br />
donosio strane, kultne stripove. Dakle, klinci iz mojeg dvori{ta<br />
pratili su Mika Mi{a, Mikijevo carstvo, Politikin zabavnik,<br />
Tri ugursuza, a rje|e Oko i Vandroka{...<br />
H. T.: Mo`da vam se nije dalo ~itati previ{e teksta ispod stripa?<br />
B. D.: Pa ne, pazi, strip je pojam sa`etosti, slika sama govori.<br />
A osje}aje smo pretpostavljali gledaju}i doga|anja. U<br />
Mika Mi{u i Mikijevom carstvu bilo je i odli~nih doma}ih crta~a,<br />
~ija imena su nam, dodu{e, djelovala strano: Kuznjecov,<br />
Loba~ev, Solovjev, ja ne znam tko sve, ~ak i jedan osje~ki<br />
— Lechner.<br />
P. K.: Da se jo{ malo vratimo crti}ima u kinu. [to je tebe specijalno<br />
odu{evljavalo, jesi li volio sve ili si ve} osje}ao da ne-<br />
{to preferira{?<br />
B. D.: Nismo birali, nije to bilo tako sistematsko i {iroko<br />
gledanje da bih mogao analizirati stvari. Odu{evljavali smo<br />
se svim tim {arenim ameri~kim serijskim filmovima. Sje}am<br />
<strong>Hrvatski</strong> <strong>filmski</strong> <strong>ljetopis</strong> <strong>26</strong>/<strong>2001</strong>.<br />
se bedaste Olive, svemo}nog Popaja. Miki, naravno, nije bio<br />
posebno interesantan, jasno, kao pozitivac. Ali, brate, [iljo,<br />
Paja Patak, ti nerv~iki i luckasti tipovi!...<br />
P. K.: Jesi li ve} tada poku{avao opona{ati neke stvari koje si<br />
vidio u stripovima ili pak u crti}ima?<br />
B. D.: Imam jednu tekicu s tim poku{ajima, ali sve je to u<br />
fragmentima, nepovezano... U ~emu je vic? Dijete je nestrpljivo,<br />
dijete nikad ni{ta ne zavr{i. Po~ne{ stranicu, a najljep-<br />
{e je na dnu prve table napisati ’Nastavit }e se’. To je onda<br />
pravi strip jer pi{e ’Nastavit }e se’. Kakvo je to bilo u`ivanje!<br />
No, vi{e nisam nastavljao taj strip, nego ne{to drugo. Onda<br />
sam crtao samo kauboje koji dr`e revolvere, pa samo »studije«<br />
nosa sa sjenom ispod... Pri ~itanju stripova vi{e sam gledao<br />
crte` nego sadr`aj, {to je kod mojih drugova, naravno,<br />
bilo obrnuto<br />
Prvi publicisti~ki nastupi; knji`evni, kazali{ni,<br />
<strong>filmski</strong> poku{aji<br />
P. K.: Je si li u srednjoj {koli ne{to objavljivao od toga {to si<br />
risao?<br />
B. D.: O, kako da ne. Ve} sam u jedanaestoj godini poku{ao,<br />
u Beogradu. Tamo smo otac i ja izbjegli 1941. Tada sam<br />
nacrtao dvije-tri table karikaturalnog stripa o avanturama<br />
nekog viteza i odlu~io da ga ponudim novinama (dje~ja samouvjerenost!).<br />
Naoru`ani stra`ar na ulazu u redakciju tada{njeg,<br />
okupacijskog dnevnika Novo vreme pustio me je u<br />
zgradu, te sam ti ja po~eo obilaziti vrata tra`e}i urednika.<br />
Ljudi su se, prvo, kao divili klincu, ali su se i zezali sa mnom<br />
{alju}i me od jedne sobe do druge (bilo je tamo jo{ nekih redakcija),<br />
dok mi nisu obzirno objasnili da pri~ekam dok<br />
malo ne porastem.<br />
H. T.: I kad su ti prvi put objavili ne{to?<br />
B. D.: Dvije godine kasnije. U Po`arevcu, kuda smo 1942.<br />
pre{li iz Beograda, slu~ajno sam naletio na neki poljoprivredni<br />
tjednik, u kojem sam na{ao kratke napise o narodnim<br />
obi~ajima. I ja sjednem i opi{em slavonski obi~aj iz mog ^epina,<br />
o vitlu, velikoj gredi na stupu-osovini na ~ijim krajevima<br />
sjede hrabri momci dok ih drugi vrte svom snagom. Taj<br />
obi~aj je zaboravljen poslije drugog svjetskog rata. Jasno,<br />
tekst sam i ilustrirao. Stvar je objavljena i ja sam, u trinaestoj<br />
godini, dobio svoj prvi profesionalni honorar.<br />
H. T.: Ti si samo crtao, a tekst je netko dodao?<br />
B. D.: Ma ne, ja sam sve napravio. Oduvijek me je zanimalo<br />
i pisanje. ^ak sam se u osmom razredu neko vrijeme dvoumio<br />
da li da idem na knji`evnost na Filozofskom fakultetu<br />
u Zagrebu. U trinaestoj godini, posebno za ljetnih ferija, bio<br />
sam strasno obuzet ~itanjem (Jules Verne, Salgari, H. G.<br />
Wells, Sienkiewicz, Daudet, na{i pisci...). Onda me uhvatilo<br />
pisanje, pjesme, naravno, a po~eo sam i jedan roman (ha-haha),<br />
pod utjecajem Jakova Ignjatovi}a. Sje}am se da sam tada<br />
u Po`arevcu, u nizu mladena~kih eksperimenata na raznim<br />
podru~jima, jednom na~inio i svoje novine, naravno u jednom<br />
primjerku.<br />
H. T.: [to si sve nacrtao u njima?