Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
Hrvatski filmski ljetopis, broj 26 (2001) - Hrvatski filmski savez
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hrvat. film. ljeto, Zagreb / god 7 (<strong>2001</strong>), br. <strong>26</strong>, str. 177 do 199 Paulus, I.: Ve}inom »nacrtana« glazba<br />
{kara vezani uz pojedina~ne tonove ksilofona. Smetlar, naravno,<br />
svira na kanti za sme}e, pa ritmi~ne udarce poklopca<br />
u kantu zamjenjuju udarci u ~inelu. A tako|er, tu je i puha~<br />
stakla, ~ije je puhanje vezano uz vi{e ili ni`e tonove tube.<br />
Svaki je »glazbenik« na po~etku crti}a predstavljen s dvije<br />
glazbe: glazbom, odnosno zvukovima koje svira~i proizvode<br />
na poslu i glazbom koja prati njihovo pojedina~no i zajedni~ko<br />
vje`banje za koncert. Zanimljivo, glazba vezana uz pojedina<br />
zanimanja doima se smislenijom od one druge, glazbe<br />
za vje`banje »instrumenata«. To je neobi~no, jer u prikazima<br />
likova na poslu tonovi bi doista trebali predstavljati<br />
zvukove, dok bi pri sviranju instrumenata (kako god ti instrumenti<br />
neobi~ni bili) tonovi trebali biti upravo to — tonovi.<br />
Me|utim, u crtanom filmu lako je dovesti logiku u pitanje.<br />
Tako, kada staklar oblikuje boce puhanjem, umjesto<br />
prirodnih zvukova ili barem tonova koji opona{aju prirodne<br />
zvukove, zvukovni je rezultat jazz. No kada likovi vje`baju<br />
sviranje, bilo na {karama, bilo na boci ili na kanti za sme}e,<br />
tada tonovi sinkroni s pokretom predstavljaju zvukove koje<br />
njihovi nacrtani tvorci nastoje predstaviti kao glazbene tonove.<br />
Ali, u tom dijelu crtanog filma, to su jo{ uvijek samo<br />
zvukovi.<br />
Iako tri neobi~na glazbenika doista poku{avaju stvoriti glazbu<br />
i doista u`ivaju dok vje`baju svoje »instrumente«, Simovi}<br />
im ne dâ da proizvedu glazbeno smislene zvukove. Kroja~<br />
pokretima {kara, sinkronim s pojedina~nim zvukovima,<br />
stvara samo pojedina~ne kratke tonove koji dalje stvaraju<br />
pojedine nemelodi~ne motive. Jo{ lo{ije prolazi staklar, jer<br />
su njegovi tonovi vezani uz razli~ite duljine puhanja u bocu<br />
(koliko dugo on pu{e vidi se po lepr{anju njegovih brkova<br />
na struji zraka) — ti se tonovi doimaju jo{ besmislenijim od<br />
kroja~evih, jer se doista do`ivljavaju pojedina~no zbog ~ega<br />
otpada svaka mogu}nost njihova me|usobnog povezivanja u<br />
kakve-takve motive. Smetlarev »instrument« je nemelodi-<br />
~an. I koliko god se on trudio odr`ati to~an ritam (a zabavno<br />
ga je promatrati kako ozbiljno »vje`ba« svirati na kanti za<br />
sme}e i okre}e stranice svojih nota, premda je njegova dionica<br />
toliko jednostavna da je svima jasno kako su mu note<br />
nepotrebne), bez melodijskih instrumenata i njegovo »sviranje«<br />
ostaje glazbeno besmisleno.<br />
Otkri}e da mogu zajedno svirati i tako »proizvesti« glazbu<br />
odu{evljava »glazbenike«. Za njih njihova glazba postaje<br />
smislena. Me|utim, za slu{atelje, njihova je glazba jo{ uvijek<br />
besmislena.<br />
^lanovi neobi~nog trija marljivo vje`baju — Simovi}, kao<br />
pravi poznavatelj glazbe i problematike vje`banja instrumenta,<br />
nagla{ava u njihovom prvom zajedni~kom sviranju spori<br />
tempo kako bi se svi uskladili (naravno, svaki je odsvirani<br />
ton sinkron s pokretima {kara, kante za sme}e i lepr{anjem<br />
brkova puha~a stakla). No ta je glazba nezanimljiva, pa se<br />
kamera okre}e prozoru kako bi pokazala protok razli~itih<br />
godi{njih doba (ki{i, zatim pada li{}e, pada snijeg, a na kraju<br />
se pojavi zelenilo). Uz kameru protok razli~itih godi{njih<br />
doba isti~e i glazba: u prizorno »vje`banje« uple}e se neprizorni<br />
vibrafon, vi{e stvaraju}i dojam sanjivosti i tajanstvenosti<br />
nego doista pravu glazbu. Kako bi se naglasila razli~itost<br />
vrsta filmske glazbe (prizorne i neprizorne), unato~ njihovoj<br />
<strong>Hrvatski</strong> <strong>filmski</strong> <strong>ljetopis</strong> <strong>26</strong>/<strong>2001</strong>.<br />
Iz serije Profesor Baltazar: Lete}i Fabijan<br />
(Z. Grgi}, B. Kolar, A. Zaninovi}, 1968.)<br />
istodobnosti, tonalitet neprizorne glazbe namjerno se sukobljava<br />
s tonalitetom prizorne. No kako je neprizorna glazba<br />
glasnija od prizorne, stvoren je osje}aj ve}e va`nosti protoka<br />
vremena od sâmog vje`banja neobi~nih »instrumenata«.<br />
Nezainteresiranost autora crti}a za zajedni~ko vje`banje trija<br />
(~ak i oni upu}uju pogled kroz prozor) najavila je neuspjeh<br />
prvog nastupa trija na pozornici. Pri svakom je nastupu<br />
sviranje trija sinkrono s njihovim pokretima, a svaki je<br />
put krajnji rezultat nadasve besmislena glazba. Dojam da<br />
svaki ~lan svira za sebe, a pritom ni jedan ne zna stvarno svirati,<br />
Simovi} je stvorio zaboraviv{i na glazbena pravila i namjerno<br />
izbjegavaju}i bilo kakve glazbene veze (intervalske,<br />
harmonijske, melodijske i formalne) izme|u tri instrumenta.<br />
Tehni~ki preduvjet, zadatak da tonovi moraju biti sinkroni s<br />
pokretima »instrumenata« i glazbenika, zapravo mu je samo<br />
olak{ao posao. Vjerojatno nije bilo te{ko inzistirati na sinkronizaciji<br />
i pritom zaboraviti na osnove glazbenog pona{anja.<br />
Tri su puta glazbenici bili isfu}kani i izba~eni iz koncertne<br />
dvorane. Dugo nisu gubili samopouzdanje, ali tre}i put su,<br />
sasvim utu~eni, ipak zatra`ili pomo} od profesora Baltazara.<br />
Baltazar je dugo razmi{ljao. Jedne je ve~eri promatrao zvijezde<br />
svojim teleskopom te je u svemiru otkrio neobi~no<br />
stvorenje koje je na osamljenom planetu pjevalo pjesmicu<br />
(neutralnim slogovima »la, la, la«). Izumiv{i lete}u perilicu<br />
rublja, Baltazar odvodi nesretne glazbenike u svemir. Kada<br />
trio postane kvartet, glazba odjednom poprima smisao. Svemirac<br />
stvara melodiju, kroja~ i staklar pratnju, a smetlar ritamsku<br />
podlogu. Gledano iz perspektive glazbe, smisao je<br />
postignut vrlo jednostavno: skladatelj se odjednom »sjetio«<br />
svih glazbenih pravila i veza, melodija je postala harmonijski<br />
i ritamski povezana s pratnjom, a pjesmica je otkrila da ima<br />
i glazbeni oblik.<br />
[to se sinkronizacije glazbe i slike ti~e, zaklju~ak je potpuno<br />
druk~iji. Naime, u nastojanju da doista stvori glazbu, Simovi}<br />
je morao `rtvovati neke momente u sinkronizaciji glazbe<br />
sa slikom. Dok su pokreti pjeva~a iz svemira, kao sredi{njeg<br />
lika kvarteta, sinkroni sa zvukom, pokreti smetlarske kante<br />
179