Lovac(Broj VII, oktobar-novembar 2010) - Lovacki Savez Srbije
Lovac(Broj VII, oktobar-novembar 2010) - Lovacki Savez Srbije
Lovac(Broj VII, oktobar-novembar 2010) - Lovacki Savez Srbije
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
РЕПОРТАЖАЗлатко Милутиновић,јамски браварСаша ОбрадовићСекула Радовановићи Андрија ЈовановићМирослав Рајић копачугља, пензионерРадосав Стојановић,електричар, пензионерС ЛОВЦИМА – РУДАРИМА РЕСАВСКИХ УГЉЕНОКОПАЛовци у подземном светуДок са својим колегама, дубоко под земљом трагају заугљеним громадама, предано копајући руду, ловци –рудари угљенокопа „Стрмостен“ и „Јеловац“, брижнихлица, размишљају и о радостима у кругу својих најближихи недељним лововима у бељаничким брдима изнад њихСилазећи једног прохладног септембарскогјутра дубоко у утробу земље, у стрмостенскоокно с рударима који овде зарађују“хлеб са седам кора”, гледам њиховабрижна и озбиљна лица, и чини ми се да тонису они исти људи који су неки минут раније,на површини земље, пре уласка у јамупричали о лову, природи, јучерашњем дану,својој деци и тешком рударском раду да биобезбедили егзистенцију својој породици.Овде је, како кажу, сваки улазак у јаму ирударске ходнике велика одговорност, алисе увек иде с пуном рударском опремом ивером у Бога. У то смо се уверили.Међу рударима тога јутра је и ЗлаткоМилутиновић, јамски бравар, један одмлађих ловаца овог краја, који се определиоза овај тежак позив, али зато свакунедељу и слободан дан користи за излазаку ловиште, радећи или ловећи, да би макарза тренутак заборавио мукотрпан рударскипосао.И док пристижу последња упутства иупозорења сменовођа за данашњи рад, оглашавасе и Секула Радовановић, помоћниккопача из Стрмостена, који доста брижнододаје да су сви рудари свесни свог одговорногпосла и да овде нема погрешке, алиу томе предњаче посебно ловци-рудари,који су били и остали смели носиоци овогпосла, али и лепих ловачких догодовштинау побрежју изнад рудника, о којима честопричају када су изнад земље.Млађани Андрија Јовановић, помоћниккопача, са секиром на рамену бодри рударскуподземну екипу, додајући да ће већнаредне недеље одморити душу у шумамаБељанице, тражећи станишта дивљихсвиња и барем накратко заборавити подземнисвет, од којег деценијама овде живерударске породице овог краја.Док је трајала прва радна шихта, шаљућина површину прве количине угља, рударскалица поступно су мењала боју – у сиву ицрну, од угљене прашине. С председникомпедесетак ловаца Стрмостена и секретаромЛовачког удружења “Бељаница” СашомОбрадовићем, који је и један од врснихмајстора фотографије у ресавском крају,кренули смо ка површини, будно пратећисваки покрет вредних рудара.Горе, на површини, затичемо и рударскогтехничара Војкана Обрадовића, сменскогнадзорника, човека који своје време делиизмеђу мукотрпног рударског занимања иловства. Како каже, оба посла ради из љубави.А, када се нешто ради из љубави, тоје права ствар.– О мојим рударима-ловцима могу секњиге писати јер они то заслужују. Преданису, радни и одговорни. Онакви каквису у руднику, такви су и у природи иловишту – каже председник Ловачкогудружења “Бељаница” у Ресавици, којеима око 350 ловаца Милојко МарјановићЛола. – Имајући у виду њихов мукотрпанрударски посао у том подземном свету,можда би им требало олакшати ловачкедане неком добротом. Јер знам, да је ововеома тежак посао, с обзиром на то да ија зарађујем хлеб у “Рембасовим” рудницима.У њиховим двориштима затекосмо идвојицу дојучерашњих рудара а сада пензионера,Радосава Стојановића Шекија,јамског електричара, и Мирослава Рајића,копача угља. Њихови дани проведени уруднику, како кажу, представљају највећеСреда, 3. новембар <strong>2010</strong>. године, текшто је прошла поноћ. Један сат и педесетшест минута. Већина људи је у дубокомсну. Ноћни мир ремети потмуло љуљањезидова и шкрипа кровних конструкција.Уснули и буновни људи не схватају одмахшта се збива. Ипак, разазнају да тло подрхтава.Земљотрес буди Србију. И тадапроструји вест – у Краљеву!Већ тада ова стара варош, којој имедаде краљ Милан Обреновић, први почаснипредседник тек формираног Савезаловачких удружења у Краљевини Србији,схватила је сву силину земљотреса. Свудаоколо разрушене куће, попуцали зидови,пале терасе, сломљени стубови, попадалежардињера… Хаос! Креча и малтерасвуда на претек. Нема струје, а телефонине раде. Хитна помоћ довози повређене уболнички круг. После прве помоћи, шаљусе даље. Прискачу у помоћ и градови изокружења. Јављају се и први репортери.Дописник РТС саопштава да се јавља изУ КРАЉЕВУ И ОКОЛИНИВелике последице разорног земљотресаЧачка јер је од његовог студија у Краљевуостала гомила шута. Тек тада чујемо свуозбиљност катастрофе.Епицентар је у Витановцу, рече неко.Зовем дугогодишњег ловног пријатеља ичовека с којим сам недавно писао „Хроникукраљевачког ловства“ Уроша Ђоковића.Не јавља се! Окрећем више пута.Тек ујутру, проналазим га на крову куће.Задихано каже да мења цреп. И зидови супопуцали. Вели – ово је било страшно,али хвала Богу да смо сви живи. И докон одлази да обиђе фазанерију која јебаш у жаришту земљотреса, у Витановцу,зовем пријатеље ловце у Краљеву иоколини. Бар њих двадесетак из Витковца,Тавника, Лађеваца, Савова, Сирче,Драгосињаца, Ратине, Годачице, Чукојевца,Стубла, Мрсћа, Адрана, Врдила, Богутовцаи других места. Говоре да им сенеспокој уселио у душу. Већини су кућепретрпеле разарање. Новије ће се и обновити,али шта са старим? И сви кажу:животно искуство. Јер, ко се окали у руднику,међу копачима угља, тај је занавексвестан себе и времена у којем живи.Уверили смо се у истинитост ове причеи достојанство ових људи, рудара и ловаца,који време проводе између два света – подземноги надземног. Заволели су оба. Рударскии ловачки.Људски! Срећно и добар поглед!Текст: Света МаџаревићФото: Саша Обрадовић Смокихвала Богу да су децажива и здрава!По првим незваничнимподацима, од1.200 ловаца, коликоима ЛУ у Краљеву, више од две трећинекућа и зграда им је оштећено, а неке суи срушене. Оштећена је и фазанерија уВитановцу. Сва срећа, фазани су осталиу волијерама. Сада је најпречи задатакобнова порушеног. Иде зима. Чини се дасу ловци пушке ставили о чивилук. Као иувек, засукали су рукаве. Они чије су кућеурушене поправљају их. А они чије су осталецеле помажу комшијама. Људска солидарностће надјачати све недаће. Ловцису били и остали доследни себи и достојнисвојих предака. Током дана јављали сусе многи пријатељи и побратими. ЛовачкаСрбија ће, и овог пута, бити солидарна.Помоћ ће стићи Краљевчанима. Онито заслужују!Урош ЂоковићСвета Маџаревић- октобар, новембар <strong>2010</strong>. - октобар, новембар <strong>2010</strong>.18 19