nízkoprahové kluby jako prostředek prevence problémů v chování
nízkoprahové kluby jako prostředek prevence problémů v chování
nízkoprahové kluby jako prostředek prevence problémů v chování
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
3. <strong>chování</strong> má genetický podklad a je kontrolované biochemickými procesybiologický aspekty <strong>chování</strong> jsou významnéPodle Vágnerové (2004) je charakteristickým projevem poruchového <strong>chování</strong> to, žejedinec sociální normy chápe, ale neakceptuje je, nebo je jimi nedokáže řídit. Důvodemmůže být jiná hodnotová hierarchie, rozdílné osobní motivy nebo neschopnost ovládatsvé <strong>chování</strong>, což bývá typické například pro hyperaktivní děti. Porucha <strong>chování</strong> seobvykle projeví neadekvátním <strong>chování</strong>m k lidem z okolí jedince. S tím souvisí ineschopnost navázat a udržet přijatelné sociální vztahy. Velmi závažnou překážkou jev tomto směru nedostatek empatie a značný egoismus, nadměrné zaměření na sebe a nauspokojování vlastních potřeb. Jedinci s poruchovým <strong>chování</strong>m nechápou nezbytnostpřizpůsobení se normě pro u<strong>chování</strong> nezbytného pořádku. Pro tyto jedince nejsoudůležitá práva druhých, mezilidské vztahy mají pouze takovou hodnotu, jaký aktuálníosobní užitek jim přinášejí. Pokud porušují normu nepociťují vinu, protože svědomítěchto jedinců není dostatečně rozvinuto. Výrazným rysem je také snížení zábran amenší citovost ke zpětné vazbě. Stejně tak můžeme zmínit nižší schopnostsebeovládání, kdy snadněji dochází k různým neadekvátním reakcím, např. k výbuchůmagresivity. Dochází k nim za daných okolností spíše v důsledku narušenéhosebeovládaní než neschopností rozeznat nevhodnost svého jednání nebo odmítání běžněuznávaných norem <strong>chování</strong>.Co je týče inteligence, IQ není faktorem, který by významnějším způsobem ovlivňoval,do jaké míry je pravděpodobný vznik poruchy <strong>chování</strong>. Jedinci s narušeným <strong>chování</strong>msice mívají v průměru o něco nižší inteligenci, než je průměr populace, avšak na druhoustranu se vyskytují i jedinci s asociálním <strong>chování</strong>m, kteří mají nadprůměrné schopnostia inteligenci. Za velmi významný lze však považovat vliv sociálních faktorů, které najedince působí. Život v nevhodném nebo nepodnětném prostředí představuje riziko vesmyslu rozvoje nežádoucích způsobů <strong>chování</strong> nebo nepříznivých osobnostníchcharakteristik. Nejdůležitějším sociálním prostředím je samozřejmě rodina, kteráposkytuje dítěti základní sociální zkušenost. Dítě si tak může pomocí nápodoby neboidentifikace s rodiči osvojit poruchové <strong>chování</strong>, přijmou odlišný normativní ahodnotový sytém nebo je může znevýhodnit zkušenost rané citové deprivace, kterápřispívá ke změně dětské osobnosti. Negativně však mohou působit i jiné sociálnískupiny, nejčastěji se jedná o vrstevníky, zejména pokud jde o asociálně zaměřenoupartu se svými specifickými normami a hodnotami. Vliv party však nemusí být tolikvýznamný, pokud rodina představuje pro dítě přijatelné zázemí. (Vágnerová, 2004)11