1. PDF document (3855 kB) - dLib.si
1. PDF document (3855 kB) - dLib.si
1. PDF document (3855 kB) - dLib.si
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
foto: Vid GajšekPRINT POST APPROVED PP318852/00020LETO - YEAR 59ŠTEVILKA - NUMBER 4Misli ThoughtsJULIJ - AVGUST 2010http://www.glasslovenije.com.aumisli | julij - avgust 20101
2 misli | julij - avgust 2010
župnijski cerkvi, nato smo imeli zanimiv ogled atomske elektrarne Krško in potem poznoko<strong>si</strong>lo v gostišču Ribnik. Koliko smo se imeli za povedati župniki slovenskih župnij,dva delujeta med zamejskimi Slovenci na Tržaškem in jaz med Slovenci v Avstraliji!Ob vseh preizkušnjah, ki jih doživlja naša Cerkev, ob vseh odkrivanjih greha, ki je bilstorjen, je vendar res, da večina Kristusovih duhovnikov ostaja zvesta svojem Učitelju inGospodu ter v iskreni in ponižni službi ljudem. Ampak to medije ne zanima!Prvi vikend v juliju sem doživljal vesoljnost katoliške Cerkve v Rimu, skupaj s sestroMarijo, njenim možem Tonetom ter bratom Tonetom in njegovo ženo Martino. Sevedaje bilo posebno doživetje somaševanje s kardinalom dr. Francem Rodetom v baziliki sv.Petra v Vatikanu ob njegovi zlati maši v soboto, 3. julija 2010. Z njim je somaševalo 8 kardinalov,6 nadškofov in škofov ter množica duhovnikov. Pridigal mu je naš frančiškanskigeneral, s katerim sem se srečal po slovesnosti. Prijetno in domačo pogostitev je poslovesnosti v baziliki pripravil gospod kardinal v vatikanskih vrtovih, kar je bilo spet nekajposebnega (fotografija spodaj). Pozneje pa je povabil na večerjo dosedanji veleposlanikRS pri Svetem sedežu dr. Ivan Rebernik z ženo. Tam sem srečal tudi novega veleposlanikaRS v Italiji in pa Marka Pogorevca z ženo Tamaro in <strong>si</strong>nom Matjažem ter generalnegadirektorja Simobila. V nedeljo sem lahko somaševal v cerkvi Marije Pomočnice nafrančiškanski generalni kuriji na hribčku v neposredni bližini Vatikana. Od tam sem lahkopomahal papežu Benediktu XVI., ki je ravno poletel iz Vatikana v velikem belem helikopterjuin je letel mimo še čisto nizko. Papež je šel tisto nedeljo na pastoralni obisk v nekoitalijansko škofijo. V naši generalni hiši v Rimu deluje tudi naš pater Robert Bahčič. Trileta je bil gvardijan, predstojnik tega našega osrednjega in glavnega samostana, sedajje urednik mednarodne frančiškanske revije Fraternitas. Upam, da bo za letošnji božičin potem še nekaj dni v novem letu 2011 med nami v Avstraliji. Svoj letošnji god sempraznoval v Frančiškovem As<strong>si</strong><strong>si</strong>ju.Seveda je vedno posebno doživetje srečanje z domačimi, sobrati, prijatelji in seveda sfarani domače župnije Stopiče ter njenim župnikom g. Edvardom Eberlom in njegovimisodelavci, v Šentvidu nad Ljubljano pa z nadškofom msgr. Lojzetom Uranom (fotografijidesno). Drugo nedeljo v juliju, 1<strong>1.</strong> julija, smo v naši fari slavili kar tri jubileje: stotoobletnico nove maše g. Jo<strong>si</strong>pa Murna, mojega sovaščana iz Velikega Orehka, 40 letduhovništva g. Edvarda (37 let je župnik v Stopičah) in 30 let duhovništva p. Cirila. Dovoljrazlogov za praznovanje! Sorodniki g. Murna so po maši pripravili pecivo in pijačo za vse,sam pa sem tudi povabil domače, nekaj avstralskih Slovencev, ki so bili takrat doma insem vedel zanje, ter nekaj prijateljev na ko<strong>si</strong>lo na Prepih. Nekaj nad 70 nas je bilo tam vprijetnem druženju. Iz Avstralije so bili Iva in Peter Mandelj OAM, JP; Marjanca in MarkKrajc, Dimitri Lajovic, Lojze Markič, Andrew Bratina – v<strong>si</strong> s svojimi slovenskimi sorodniki.Gospa Marjanca Krajc – z možem Nikom sta lastnika City hotela v središču Ljubljane(nekdanji hotel Turist) in tam sedaj že nekaj let tudi živita, je praznovala tiste dni svoj90. rojstni dan, zato je prišel na praznovanje njun <strong>si</strong>n Mark iz Sydneya, Dimitri Lajovicpa ima tovarno Tuba v Ljubljani in je sedaj večkrat poslovno v Sloveniji. Gospe Marjancismo nazdravili že v njenem hotelu na slovesni večerji nekaj dni pred tem ter seveda šetudi v cerkvi in med našim ko<strong>si</strong>lom na Prepihu. S Florjanom Auserjemiz Sydneya pa sva se dobila že v Ljubljani in dan prej še na Dolenjskemna domu brata Toneta, žene Martine ter njune družine, kjersem prebival. Seveda moram vsaj na kratko omeniti moja srečanja sfrančiškanskim provincialom p. Stanetom Zoretom, bivšim provincialomp. dr. Viktorjem Papežem in drugimi sobrati v Ljubljani, Mariboru,Novem mestu, Strunjanu, Sveti Gori in pri Sveti Trojici v Slovenskihgoricah. S p. Filipom sva se le slišala po telefonu. Saj ta počitniškičas kar prehitro mine in klicali so me na vse konce in kraje. Nekolikopa sem bil pri<strong>si</strong>ljen obiskati tudi zdravnike v Novem mestu. Pa je bilotudi izkustvo zanimivo, strokovno in domače obenem. Brat Jože, kiv Novem mestu vozi reševalno vozilo (Ambulance), se je počutil šeposebno dolžnega, da poskrbi zame.4 misli | julij - avgust 2010
Blagor narodu, ki ima Boga za Gospoda!Še in še me je spremljala ta navdušujoča misel na mojihpoteh, ko sem gledal slovensko pokrajino, v poletju - pavsa zelena, tako, da so bele cerkve in cerkvice po vasehin hribih še bolj živo nagovarjale popotnike. Srečal semmnogo dobrih ljudi; slišal tudi za mnogo razočaranj,bolezni, smrti, žalosti, prepirov, nerazumevanj. A vednoznova sem začutil, da vera mora živeti v človeku.Kakšno presenečenje, ko sem v Singapurju prifrančiškanih v župniji Saint Mary of the Angels v BukitBatok East Avenue 2 srečal mlado in živo Cerkev, kidaje tudi nove duhovniške poklice že tudi Avstraliji. Želeta 1991, ko sva se z gospodom škofom Metodom Pirihomtam ustavila za dva dni in somaševala na praznikMarijinega vnebovzetja, 15. avgusta 1991, svaobčudovala pobožnost teh ljudi. V prvi vrsti v cerkvije sedel general <strong>si</strong>ngapurske vojske v uniformi. Predslužbo je prišel k maši in bral berilo pri tej maši.Kakšno presenečenje je to bilo za naju oba z g. škofomin oba veva tudi, kakšne so bile reakcije že v svobodniSloveniji, ko je g. Marko Pogorevc kot generalni direktorslovenske policije v uniformi prišel in govoril na Brezjahv baziliki na praznovanju slovenske državnosti!Policijski orkester je pa igral. Menda je bila skoraj kršenaslovenska ustavnost!V Slovenijo sem letos prišel nekaj dnipo velikem dogajanju, ki je še močnoodmevalo. Zato sedaj prepustim besedoTonetu Gorjupu, ki tudi naroča prisrčnepozdrave in se nam vedno ogla<strong>si</strong> vvsakih Mislih. Prav na moj god, 5. julija2010, se mu je družina povečala.Čestitamo očetu Tonetu, mami Natašiin sestricama Nataliji in Piji ter novemučlanu družine - novorojenčku Petru.Sedaj pa naprej v razmišljanju:Blagor narodu, ki ima Boga za Gospoda!p. CirilEVHARISTIČNI KONGRESIN BEATIFIKACIJAALOJZIJA GROZDETACerkev na Slovenskem je na nedeljo sv. Antona Padovanskega,13. junija 2010, doživela vrh letošnjegacerkvenega leta. Na celjskem stadionu in ob njem seje ta dan zbralo več kot dvaintrideset tisoč vernikoviz Slovenije, zamejstva in izseljenstva. Prišli so, dabi s papeževim odposlancem kardinalom Tarci<strong>si</strong>emBertonejem, osemnajstimi škofi in več kot sedemstoduhovniki doživeli evharistično slavje in razgla<strong>si</strong>tevmučenca Alojzija Grozdeta za blaženega. Sveta mašanaše krajevne Cerkve, ki so jo poleg prisotnih prekotelevizijskih in radijskih sprejemnikov spremljali mnogidrugi, je bila povabilo k življenju iz evharistije, k dejavniljubezni do bližnjega in oznanjevanju naše vere.Slovesnost je povzdignila prisotnost milostne podobeMarije Pomagaj z Brezij.Neposredna priprava na slovenski evharistični kongresse je začela z romanjem Marije Pomagaj, ki jeBrezje zapustila 9. junija zjutraj. V naslednjih urahin dneh je obiskala župnije Naklo, Šenčur, Nevlje,Ljubno ob Savinji, Šmartno ob Paki, Polzelo, Vojnik,Šentjur pri Celju in župnijo Sv. Duha pri Celju.Povsod so jo poleg vernikov in duhovnikov sprejelitudi škofje. Romanje brezjanske Marije bo mnogim,ki so bili zraven, ostalo v nepozabnem spominu.Marija, h kateri se zgrinjajo množice vernih Slovenceviz domovine in sveta, je za nekaj dni zapustilasvoj dom in šla k svojim častilcem. Ti so jo shvaležnostjo sprejeli in bdeli pred njeno podobo tudiv nočnih urah. V noči na nedeljo so se ob njej zbralimladi, ki so jo zjutraj iz cerkve Sv. Duha v proce<strong>si</strong>jipospremili na celjski stadion.Uvodni program v evharistični kongres so sestavljalapričevanja, glasba, pesem in nagovor mi<strong>si</strong>jonarjaPedra Opeke, ki deluje na Madagaskarju.Spregovoril je o evharistiji, ki je najbolj neposredenizraz Božje ljubezni do človeka. Povedal je, kakodoživljajo evharistijo njegovi reveži, kako jo doživljasam in kako bi jo morali doživljativ<strong>si</strong> kristjani: „Pri lomljenju kruhase zavedamo, da moramo kot Jezustudi mi deliti z ubogimi.Vse dobrine na svetu so namenjenevsem ljudem brez izjeme...“ Sledila je sveta maša - vrhunecevharističnega kongresa,na katerega smo se pripravljaliveč kot leto dni. Šele v zadnjihtednih je postalo znano, da boob tej priložnosti mučenec LojzeGrozde razglašen za blaženega.To se je zgodilo v uvodnemdelu maše, ko je kardinal Bertone v latinščini dejal:“Po goreči želji našega brata Andreja Glavana,novomeškega škofa, in drugih bratov v škofovskislužbi ter mnogih vernikov, in potem, ko smo slišaliza mnenje Kongregacije za zadeve svetnikov,z našo apostolsko oblastjo dovoljujemo, da sečastitljivi Božji služabnik Alojzij Grozde, verni laikiz Katoliške akcije in mučenec, ki je v moči evharistijes svojo stanovitno vero in zvestobo do Kristusasprejel preganjanje vse do mučeniškesmrti, odslej imenuje blaženi in se njegov god obhajana krajih in po ustaljenih pravnih predpi<strong>si</strong>hvsako leto 27. maja, na dan njegovega rojstva insvetega krsta.“Po obredu razgla<strong>si</strong>tve se je podobi Marije Pomagajpridružila še podoba blaženega Alojzija Grozdeta, kijo je narisal slikar Tomaž Perko. Slika ga prikazujemisli | julij - avgust 20105
v odrasli dobi, v njegovi dokaj značilni drži, zazrteganavzgor in s knjigo v roki. Kardinal je v nagovoru poevangeliju spregovoril o evharistiji, preko katere Bogpostane naša jed, del nas. Tega pa ne smemo zadržatizase. “Prizadevajte <strong>si</strong>, da boste v okolju, v kateremživite, oznanjali in pričevali za krščansko vero!“ je dejalkardinal in dal za zgled blaženega Grozdeta. Obenemnas je povabil, naj bomo zvesti nedeljski sveti maši, sajje to glavno sporočilo evharističnega kongresa.Med mašo je prepeval tisoč tristo članski pevski zbor obspremljavi orgel in policijskega orkestra.Medtem ko je slovesnost na celjskem stadionu šepotekala, je papež Benedikt XVI. v nedeljskem nagovoruvernikom na Trgu Sv. Petra v Rimu, povedal daje Cerkev dobila dva nova blaženega, ki sta živela vminulem stoletju. Najprej je omenil laika in novinarjaManuela Garrido, ki je bil prištet k blaženim dan pred temv Španiji. Zatem je omenil evharistični kongres v Sloveniji,ki ga je vodil kardinal Bertone in ob tej priložnostirazgla<strong>si</strong>l še enega blaženega. O njem pa je povedal:“Alojzij Grozde je še posebej častil evharistijo, ki je hranilanjegovo neomajno vero, sposobnost žrtvovanja zaodrešenje duš in njegov apostolat v Katoliški akciji, dabi druge mlade pripeljal h Kristusu.“Evharistični kongres in dnevi pred njim so bili za mnogeposeben trenutek srečanja z Bogom, ki bo za vednoostal v njihovih srcih. Poimenovali so ga praznik vere,čas milosti, dan veselja in radosti, praznik slovenskeganaroda, dan, ko so občutili božjo ljubezen. Organizatorji,ki so se sprva spraševali, kako napolniti stadion,so bili presenečeni, saj bi s tako množico lahko napolniliše en tak prostor. Tudi tisti, ki so ostali v veliki dvoranipoleg stadiona ali pa na prostem, so doživeli velikomašo slovenskega naroda. Novi celjski škof StankoLipovšek ni mogel skrivati navdušenja: “Ljudje božji, toje bila izpoved vere, to je bila izpoved hvaležnosti; veselja,da smo kristjani in nič drugega.“ Nihče ni pogrešalnajvidnejših predstavnikov države, ki so <strong>si</strong> kljub vabilunazadnje le našli bolj ali manj pomembne obveznosti,s katerimi so opravičili svojo odsotnost. Tone GorjupBlagor narodu, ki ima Boga za Gospoda!odmeva tudi v naši Avstraliji. Pred nami je velik zgodovinskidan ne le za katoliško Cerkev v Avstraliji, ampak,kot poudarjajo, tudi za širšo avstralsko skupnost:RAZGLASITEV MARY MACKILLOP ZA SVETNICOBlažena Mary MacKillop bo razglašena pred vesoljnoCerkvijo za prvo avstralsko svetnico v nedeljo, 17. oktobra2010, na slovesnosti, ki jo bo vodil papež BenediktXVI. pred baziliko sv. Petra v Vatikanu. Slovesnost sebo pričela ob 10. uri dopoldne po rimskem času – ob 7.uri zvečer po sydneyskem in melbournskem času.Mary MacKillop je bila rojena 15. januarja 1842 vkatoliški škotski migrantski družini, ki je živela naBrunswick Street v Fitzroyu v Melbournu.Kot dekle prve avstralske generacije je bila dovzetnaza edinstvenost te dežele: občudovala je njeno lepotoin njeno krutost in duhovnost. Znala se je približati prvotnimprebivalcem in ljudem vseh ver. Razumela je, daje izkustvo Avstralcev drugačno od izkustva Evropejcev.Svoje življenje je že kot mlada posvetila poučevanjuotrok. Mary je bila soustanoviteljica kongregacije Sistersof St Joseph of the Sacred Heart (Josephites) inje ustanovila šole in zavetišča za delavske družine inrevne po Avstraliji in Novi Zelandiji. Mary MacKillop jeena izmed najbolj pomembnih zgodovinskih in verskihoseb v avstralski zgodovini. Umrla je 8. avgusta 1909.Na ta dan obhajamo sedaj njen god. Po njeni smrti jezapisal Freemas's Journal 19. avgusta 1909: “ZgodbaMary bo obstala v letih, ki pridejo, kot najbolj odličenzgled avstralske žene.”Mary bo razglašena za svetnico, ker je bilo njenoživljenje polno neomajne, trdne vere. Tisti, ki so Marypoznali, so pričali, da je bila polna ljubezni in veselja,ki je izviralo iz njene globoke, močne, osebne vere.Mary je razgla<strong>si</strong>l za blaženo papež Janez Pavel II. vSydneyu 19. januarja 1995. Ob svojem prvem obisku vSloveniji, 17. maja 1996, mi je sveti oče v baziliki MarijePomagaj na Brezjah pripovedoval, kako lepe spomineima na obisk Avstralije ter na slovesnost razgla<strong>si</strong>tveMary MacKillop za blaženo.Pripravljajmo se na ta veliki dogodek razgla<strong>si</strong>tveMary MacKillop za svetnico!Njene sestre sv. Jožefa in avstralski škofje pripravljajovelika slavja. Praznovanje svetništva Mary MacKillopbo imelo več poudarkov: povezati ljudi skupaj v praznovanju,sodelovanju, učenju in veselju tega trenutkazgodovine. Razpoloženje trenutka bo vključujoče, vspoštovanju do svetosti obredov, ki bodo potekali vRimu, a istočasno v odprtosti do vseh ljudi, ki so pripravljenideliti svoje veselje.Na tem mestu lahko že sedaj povemo, kako bo vMelbournu v nedeljo, 17. oktobra 2010:Ob 1<strong>1.</strong>00 dopoldne bo slovesna sveta maša v katedralisv. Patrika v Melbournu (vogal Gisborne Street & CathedralPlace, East Melbourne).Ob <strong>1.</strong>15 popoldne bo blagoslov prostora za novo kapeloMary of the Cross Chapel na naslovu: 20-22 BrunswickStreet, Fitzroy: Central Hall, Australian Catholic Univer<strong>si</strong>ty.Ob 2.15 popoldne se bo pričela slikovita proce<strong>si</strong>javernih naše nadškofije, kjer bomo lahko sodelovali tudiSlovenci z našimi banderi. Šli bomo od kraja rojstvaMary MacKillop na Brunswick Street, Fitzroy do RoyalExhibition Building, ki je na naslovu: 9 Nicholson Street,Carlton. V tem poslopju je zasedal prvi avstralski zvezniparlament.Ob 2.45 popoldne bo uradna dobrodošlica in ob 3.00začetek festivala v Royal Exhibition Building in okolici:6 misli | julij - avgust 2010
Živa glasba in nastopi, zgodovinski prikazi življenjaMary in njenega dela.Ob 6. uri zvečer bodo molitve v Royal Exhibition Building.Molitev bodo vodili pomožni škof Costelloe in sestresv. Jožefa. Pri molitvah pa bodo sodelovali mladi izrazličnih šol, glasbeniki in pevci iz Melboura in Viktorije.Ta molitev nas bo uvedla v veliko dogajanje v Rimu.Ob 7.00 zvečer se bo na velikih platnih v Royal ExhibitionBuilding in na platnih zunaj zgradbe začel prenosslovesnosti kanonizacije iz Rima.Nekaj podobnega bo seveda tudi v Sydneyu inAdelaidi, Penoli, Brisbanu, Perthu pa tudi po drugihškofijah, mestih in župnijah in seveda tudi v NoviZelandiji, kjer je Mary MacKillop s svojimi sestrami ustanovilain vodila mnoge šole vse od leta 1883, ko je vkraju Temuka ustanovila prvi samostan. Tam je še vednotudi kapela, kjer je Mary molila. Slavja bodo v NoviZelandiji po vseh škofijah v mesecu novembru: Wellington(<strong>1.</strong>1<strong>1.</strong>), Auckland (13.1<strong>1.</strong>), Christchurch (20.1<strong>1.</strong>),Temuka (2<strong>1.</strong>1<strong>1.</strong>), Rotorua in Hamilton (28.1<strong>1.</strong>).600 LET SVETIŠČA NA PTUJSKI GORI.V Marijini baziliki na Ptujski gori je v soboto, 3. julija2010, potekala osrednja slovesnost jubilejnega letaob 600. obletnici svetišča. Praznovanja so se vrstilaod lanskega maja, nadvse slovesno pa je bilo 16.maja letos, ko je bila romarska cerkev razglašena zabaziliko. Papež Benedikt XVI. ji je ta naslov podelil 8.decembra lani. Sklepne slovesnosti ob jubilejnem letuso se začele že prvi dan julija, ko je mariborski nadškofFranc Kramberger blagoslovil kip slepe deklice naglavnem krožišču. Sledila je slovesna sveta maša in ponjej proce<strong>si</strong>ja z lučkami. Praznovanje se je nadaljevalos celonočnim bdenjem in polnočnico. NadškofKramberger je daroval mašo tudi naslednji dan, napraznik ptujskogorske Matere Božje, ki ji po domačepravijo “Šentvoršca”. V soboto je sledila sklepnaslovesnost, ko je glavno sveto mašo ob somaševanjudrugih škofov in več deset duhovnikov darovalljubljanski nadškof Anton Stres. V nagovoru se je ustavilpri zgodovini božjepotnega svetišča, zaupanju vernikovv Marijino varstvo zatem pa je Marijo postavil za zgledin spodbudo vsem, ki verujejo. Ptujskogorska bazilika jesvoj jubilej praznovala tudi v materialnem smislu, saj sosvetišče za to priložnost obnovili, opravljena pa so bilatudi številna restavratorska dela.KOČEVSKI ROG.Pri kapeli Božjega usmiljenja ob grobišču pod Krenomje prvo nedeljo v juliju potekala obletna maša zapobite domobrance in druge žrtve revolucionarnegana<strong>si</strong>lja. Ob 20. obletnici prve spominske slovesnosti vKočevskem Rogu je maševal ljubljanski nadškof AntonIZPOD TRIGLAVAPiše Tone GorjupV Sydneyu bo v nedeljo, 17. oktobra 2010, Festivalvere od 12. do 17. ure. Od 17.00 do 18.30 bo v katedraliSt. Mary's praznična sveta maša, ki jo bo darovalškof Julian Porteous. Ta mašo bo prenašala televizija,možno jo bo spremljati tudi preko interneta in velikihplaten, ki bodo zunaj katedrale. Slovesnost bo iz Rimaneposredno prenašala Sky TV od 18.30 naprej in tudiABC News 24. Za na slovesnost v Rim je bilo že dokonca prvega tedna v avgustu 2010 prijavljenih 6500 romarjev,je povedal na predavanju po večerji v Town Hallv Melbournu 9. avgusta 2010 avstralski veleposlanik priSvetem sedežu g. Tim Fischer. To bo največje avstralskoromanje v vsej zgodovini. Neposreden televizijskiprenos iz Rima bo omogočil, da bomo lahko vključeni vto zgodovinsko dogajanje praznovanja življenja in delate izredne žene, ki bo pred vesoljno Cerkvijo priznanakot prva avstralska svetnica!Zato ponovno lahko skupaj vzklikamo: Blagor narodu, kiima Boga za Gospoda!Lepo pozdravljeni in Bog živip. CirilStres. Namesto velike množice, ki je pred dvajsetimi letipreplavila tamkajšnji gozd, se zdaj običajno zbere nekajtisoč ljudi, ki so vsakoletno srečanje vzeli za svoje - zaromanje v spomin na tiste, ki ležijo v neznanih grobovihpo Sloveniji. Nadškof Stres je v nagovoru po evangelijumed drugim dejal, da “spravna slovesnost” ni zato, ker bibila z eno mašo pred dvajsetimi leti sprava že dosežena,ampak zato, ker nas vsaka sveta maša vodi k spravi innas zanjo usposablja. Sprava, kakršno potrebujemo,ni samo enkratno dejanje, ampak je proces, ki ima večkorakov. Eden od njih je brezpogojna privrženost resnici,drugi korak je zadoščenost pravici, tretji pa odpuščanje.Brez slednjega po besedah nadškofa ni sprave (pridigoobjavljamo na straneh 9-10). Maši je sledila akademija,ki jo je pripravila Nova slovenska zaveza. V KočevskiRog je letos prišel tudi premier Borut Pahor, ki je imel posveti maši kratek nagovor.TRI SLOVENIJE NA SV. VIŠARJAH.V počitniških tednih, ko je na obisku v domoviniprecej rojakov iz zdomstva, poteka vrsto srečanj, kiso namenjena prav njim. Tako je v Dolenjski Toplicah4. julija, potekal 17. Tabor Slovencev po svetu, ki gapripravlja izseljensko društvo Slovenija v svetu. Danpred tem je Slovenska izseljenska matica v Prilozjupri Metliki pripravila 54. Srečanje v moji deželi. Enonajbolj odmevnih srečanj pa je vsakoletno romanjetreh Slovenij na Svete Višarje prvo nedeljo v avgustu.To najvišje ležeče božjepotno svetišče v Evropi letospraznuje 650. obletnico nastanka. Tako je 22. romanjeSlovencev iz domovine, zdomstva in sveta potekalo tudiv tem znamenju. Program se je začel s predavanjemmisli | julij - avgust 20107
ektorja Katoliškega doma v Tinjah na Koroškem JožetaKopeiniga. Spregovoril je o dialoškem iskanju skupneresnice, ki nas po njegovem mnenju edina lahkoosvobodi in narodu omogoči polno življenje. Opoldne jebila sveta maša, ki jo je ob somaševanju izseljenskihin drugih duhovnikov daroval mariborski nadškof FrancKramberger. Govoril je o zgodovini Svetih Višarij, kiso bile od nekdaj “božja pot treh narodov” danes paso “božja pot Evrope”. Zatem se je ustavil pod križemna Kalvariji, kjer nam je Jezus z besedami “Glej, tvojamati!” po apostolu Janezu dal Marijo, da je postala Mativseh odrešenih. V nadaljevanju je nadškof dejal, da jedruga “naša mati” Cerkev, tretja pa domovina. Zbraneje povabil, naj tako Marijo kot Cerkev in domovinovzamejo k sebi. Vse tri naj no<strong>si</strong>jo v svojem srcu! Maši jesledil kratek kulturni program, pri katerem so sodelovalizdruženi pevski zbori iz južne Nemčije in družabnosrečanje. Spregovorili so še nekateri izseljenci, njihovidušni pastirji in politiki. Rojaki so <strong>si</strong> pri Ehrlichovem domulahko ogledali še priložnostno razstavo o upodobitvahvišarske Matere Božje na podobicah, razglednicah inbakrorezih.KONCERT PRIJATELJSTVA V TRSTU.Svetovno znani dirigent Riccardo Muti skuša že nekajčasa s koncerti prijateljstva v velikih mestih, ki so vzgodovini doživljala težke trenutke, pokazati način,kako premagati nasprotja in začeti na novo. Tak koncertje organiziral tudi v Trstu in nanj povabil predsednikeSlovenije, Italije in Hrvaške: Danila Türka, GiorgiaNapolitana in Iva Jo<strong>si</strong>povića. Za to priložnost se jena Trgu edinosti zbralo deset tisoč poslušalcev, ki soprisluhnili združenim orkestrom in zborom iz omenjenihdržav. Koncert je bil 13. julija 2010, ravno na dan, koje minilo devetdeset let od požiga Narodnega doma vTrstu. Predsedniki so se odzvali povabilu in že dan predprireditvijo dali skupno izjavo, v kateri so med drugimzapisali: “Naša navzočnost naj priča o trdni zavezi, datisto, kar nas danes združuje, prevlada nad tistim, karnas je boleče delilo v burnem zgodovinskem obdobju,ki so ga zaznamovale vojne med državami in narodi.”Tako kot so napovedali, so pred koncertom obiskaliNarodni dom in se poklonili spominu na požig tegaza Slovence v Italiji <strong>si</strong>mbolno pomembnega poslopja.Zatem so odšli pred spominsko obeležje italijanskimpregnancem iz Istre, Reke in Dalmacije, kjer so pravtako položili lovorjev venec. Dejanja predsednikov inkoncert, ki se je začel s himnami treh držav, so mnogioznačili za zgodovinski dan. Drugi so opozorili, da greza farso: Kako se lahko spraviš za preteklo povzročenotrpljenje, če še danes ravnaš z manjšino na isti način, kotnekdaj fašisti. Nekateri pa so opozorili, da predsednikiv svojih izjavah niso bili sposobni izreči besede fašizemali komunizem in obsoditi njunih zločinov.DAN SLOVENSKE DRŽAVNOSTI V PARLAMENTU NSW V SYDNEYUIN PRIZNANJE AUSTRALIA MEDAL ZA g. ALFREDA BREŽNIKAČastni generalni konzul Republike Slovenije g. Alfred Brežnik in gospa Brežnik priredita vsako leto sprejemza kolege iz konzularnega zbora, vidne predstavnike slovenske skupnosti in slovenskih organizacij v NSW inpredstavnike političnega življenja v NSW v počastitev obletnice dneva državnosti Republike Slovenije, dneva,ko je bila naša stara domovina proglašena za neodvisno državo. Letošnje srečanje je bilo nekaj tednov prej, kotobičajno, predvsem zato, ker je bil g. Brežnik povabljen na srečanje vseh častnih konzulov Republike Slovenijev različnih državah sveta, ki je bilo organizirano v Ljubljani prav ob času vsakoletne proslave dneva državnostiRepublike Slovenije. V dvorani v Parlamentu NSW v Sydneyu se je zbralo veliko število povabljenih, ki sta jihpozdravila častni generalni konzul Republike Slovenije Alfred Brežnik in Hon. John Aquilina MP, Leader of theHouse parlamenta NSW, poleg njiju pa tudizvezna ministrica za 'Hou<strong>si</strong>ng and the Ministerfor the Status of Women', HonorableTanya Plibersek MP, ki je prav tako nagovorilaprisotne.Častni generalni konzul Alfred Brežnik,Hon. John Aquilina MP, Jeni Brežnik inministrica Hon. Tanya Plibersek MP.Čestitke delavnemu častnemu generalnemukonzulu, g. Alfredu BrežnikuAM, ki je ob letošnjem praznovanjukraljičinega rojstnega dne prejelzasluženo priznanje - Australia Medal.Čestitamo!8 misli | julij - avgust 2010
Nagovor nadškofa msgr. dr. Antona Stresapri sv. maši v Kočevskem Rogu, 4. julija 2010Drage sestre in dragi bratje,zbrani smo pri sveti maši tukaj vKočevskem Rogu, v neposrednibližini krajev, kjer so na na<strong>si</strong>len načinkončali svoje življenje tisoči vrnjenihdomobrancev in tudi drugih ljudi.Dvajset let je od tega, kar obhajamotukaj sveto mašo ob približno istemčasu. Letos jo torej obhajamo žeenaindvajsetič. V obdobju teh dvajsetihlet je bilo odkritih in ugotovljenih večsto drugih večjih ali manjših množičnihgrobišč. Že samo ta številka opozarjana strahotno razsežnost množičnihpobojev na tleh naše domovine v maju in junijuleta 1945. Ta odkritja nam dajejo tudi slutiti vsonečloveškost ravnanja z neoboroženimi ljudmi, očemer na poseben način pričuje pred dobrim letomdni odkriti rov sv. Barbare v Hudi jami. Mnogi sobili po vsej verjetnosti živi vrženi v brezna in samoBog pozna njihovo trpljenje.Kar nas vsako leto zbere tukaj pod Krenomali pa kje drugod, je najprej sočutje. Sočutjeje plemenito čustvo, ki nas povezuje z vsemitrpečimi, ki pa nas tudi varuje pred hudobnimiin krutimi dejanji. Za tako sočutje v tistemčasu na teh krajih ni bilo prostora. Žal gatudi danes ni v zadostni meri, da bi bila vsagrobišča primerno urejena, kakor je to tukaj podKrenom, in bi po petinšestdesetih letih lahkovse nedolžne žrtve našle grob, ki bi bil primerenza njihovo neodtujljivo človeško dostojanstvo.Pobijanje po končani vojni v naši zgodovini nimaprimerjave. Odkar je Slovenija samostojna indemokratična država, so ta grozljiva dejstvapostala široko znana, vendar pa se do njih kotsodobna, demokratična, pravna in etična političnaskupnost nismo uspeli ustrezno opredeliti.Dejstvo, da od prve podobne slovesnosti, kakorje naša, mineva že celih dvajset let, ne da biizpolnili vse naše dolžnosti, je zaskrbljujoče.Povojni poboji imajo več razsežnosti, večrazsežnosti pa ima tudi naš odnos do njih.Če začnem pri najbolj površinski, je to najprejmisli | julij - avgust 2010politična razsežnost. Mislim nadejstvo, da se različne političneskupine do teh dogodkov opredeljujejoz vidika svojih političnih koristi. Čeostanemo samo pri tem, ne bomoprišli daleč.Druga razsežnost je nazorska aliideološka. Res je, da vojna ljudi otopiin poruši splošna moralna pravila. »Kogovori orožje, ne molčijo samo muze«,kot so rekli vča<strong>si</strong>h, ampak pogostoutihne tudi moralna vest. Če pa vestutihne, človek preneha biti človek inpostane zver. Vendar to ne razloživsega. Kar se je tukaj dogajalo, ni brez povezave stem, kako je ideologija zmagovalcev tedaj gledalana svet, na zgodovino, na človeka in na njegovodostojanstvo. To je bila ideologija neizprosnegarazrednega boja, za katero tudi takšna dejanja,kot so se dogajala tukaj, niso bila zločin.S tem smo že pri tretjem, etičnem, moralnemvidiku, pri vprašanju, kaj človek sme in česane sme narediti, kaj je moralno prav in kaj ni,kaj je pravično in kaj ni. Etični, moralni vidikje tukaj najbolj odločilen, je najbolj pomemben,je občečloveški in presega – ali bi vsaj moralpresegati – meje in razlike različnih političnihpripadnosti in interesov. Na to etično stališčese želimo najprej postaviti tudi mi tukaj. Kar nasvsako leto zbere tukaj, je solidarnost z ljudmi,ki so trpeli krivico. Trpeli so telesno in moralno,na<strong>si</strong>lno sta jim bila odvzeta življenje in pravicado pravičnosti. Ali so bili česa krivi ali ne, ni bilopomembno. Tako se je rodil zločin in poteptanabila je temeljna etična zahteva, da mora vsakdoveljati za nedolžnega, dokler se mu ne dokaženasprotno. Ima pravico do pravičnosti in ta je bilatukaj množično in kruto zavržena. Do tega, karse je zgodilo tukaj in po več sto drugih množičnihmoriščih po Sloveniji, je prišlo predvsem zato, kerje odpovedala etična, moralna zavest tistih, ki so topočeli, in tistih, ki so z najvišjega mesta to ukazali.Četrta razsežnost je naša, verska razsežnost.Za kristjane se je tukaj zgodil greh, podoben9
tistemu, ki je obsojen na prvih straneh Svetegapisma v zgodbi o Abelu in njegovem morilskembratu Kajnu. Zgodil se je tudi greh, ki je ugonobilsamega Božjega Sina Jezusa Kristusa. Zatoje ta kraj posejan s križi in znamenji, ki govorijoo Jezusovem trpljenju in smrti, saj so mu naposeben način pridruženi v<strong>si</strong>, ki so umrli na<strong>si</strong>lnoin po krivici. Toda v naši veri to ni zadnja beseda.Zadnja beseda je beseda odpuščanja in vstajenja.Jezus je na križu odpustil svojim sovražnikom inrabljem ter molil zanje. Njegov nebeški Oče jeto molitev uslišal, zato je svojega umorjenegaSina obudil od mrtvih, kar pomeni, da je ljudemodpustil zločin, ker smo mu ubili Sina, ki je postalnaš brat, in nam ga je vrnil kot živega priprošnjikaza spravo z njim samim in za spravo med nami.Vsakoletno slovesnost tukaj navadnoimenujemo spravna slovesnost.Ni spravna slovesnost zato, ker bi bila z eno mašopred dvajsetimi leti sprava že dosežena, ampakzato, ker nas vsaka sveta maša vodi k spravi in naszanjo usposablja. Sprava, kakršno potrebujemo,ni samo enkratno dejanje, ampak je proces, ki imaveč korakov. Naj naštejem samo tri, ki se mi zdijonajpomembnejši.Prvi korak je brezpogojna privrženost resnici.Resnico lahko poteptamo na dva načina: dajo zamolčimo ali da jo popačimo in izkrivimo.Resnica o povojnih pobojih je bila dolga desetletjazamolčana, ko pa je prišla na dan, je bilanezaželena ali pa omalovaževana. Še danes <strong>si</strong>mar<strong>si</strong>kdo ne upa ali pa ne sme govoriti, kar ve otem. Slišati je zaklinjanje, da mora ostati zgodovinanapisana in povedana tako, kakor je bila v časuvladavine tistih, ki so te poboje zagrešili. Todaresnice ni mogoče vkleniti, kakor poudarja tudiJezus v evangeliju: »Nič ni skritega, kar bi se nerazodelo …« Ravno Kočevski Rog, Teharje aliHuda jama so dokaz za to. Resnica pride prej alislej na dan. Resnici tudi ne moremo predpisovati,kakšna mora biti, ampak nam nasprotno onapredpisuje, kaj smemo in česa ne smemo trditi.Ona narekuje samo sebe. To velja za vsa področjaznanosti in nobenega razloga ni, da to ne bi veljalotudi za zgodovinsko znanost, če seveda želimo,da ima tudi zgodovina o revoluciji na Slovenskemdostojanstvo znanosti in ne ideologije.Skupaj z resnico in z njeno podporo spravazahteva tudi pravico. Ljudje, ki so našli svojezadnje počivališče tukaj in njihovi svojci, napravico še vedno čakajo. Njihovi pravici dopravičnosti še ni bilo povsem zadoščeno. Takodolgo, dokler zaradi teh zločinov ni nihče obsojenin je zarota molka tako učinkovita, da tisti, kimar<strong>si</strong>kaj vedo, nočejo ali <strong>si</strong> ne upajo spregovoriti,naša država še ni tisto, kar bi morala biti. Tukajsmo tudi zato, ker čutimo, da se ljudem, ki sotukaj našli poslednji dom, v nekem smislu krivicadogaja še naprej. Država obstaja zato, da svojimdržavljanom zagotavlja varnost, red in pravičnost.Vsak zločin poruši varnost, red in pravičnost.Zločin mora zato biti obsojen, se pravi odstranjens seznama sprejemljivih dejanj. To je drugi korak.Tretji korak je odpuščanje. Sprave ni brezodpuščanja. Ko se soočimo z velikimi zločini ingrozotami, smo navadno ogorčeni. Ta ogorčenostje razumljiva in upravičena, ne sme pa se sprevrečiv sovraštvo in maščevalnost. Tudi zahteva pojasni obsodbi zločinov in zločincev ne izhaja izsovraštva ali maščevalnosti, temveč iz potrebepo tem, da se moralni in pravni red, ki je bil zzločinom poteptan, zopet vzpostavi in da zopetdobijo svojo polno veljavo svéta moralna načelapravičnosti in človekovega dostojanstva. Spravapostane popolna in trdna, ko izzveni v odpuščanje.Tukaj pod Krenom zato vsako leto obhajamosveto mašo. Obhajamo spomin na najvišjedejanje sprave med Bogom in ljudmi, ki gaje izvršil Jezus Kristus s prostovoljno smrtjona križu, na katerem je molil za svoje rabljein zanje pro<strong>si</strong>l odpuščanja. S tem je izpričalnajvišjo moč ljubezni. Pri vsaki sveti maši nasvabi, da ga posnemamo. Odpustiti ne pomenipomesti pod preprogo in tudi ne reči, da zločinni zločin. Odpustiti pomeni gledati naprej in nenazaj, kot nas tudi Jezus vabi, ko pravi: »Vsakkdor prime za plug in se ozira nazaj, ni primerenza Božje kraljestvo.« Tako kot pri vsaki svetimaši, smo tudi tukaj – in še posebej tukaj –povabljeni, da se prepustimo moči Božje ljubezni,usmiljenja in odpuščanja, ki jo obhajamo, in setako z okrepljeno vero, upanjem in ljubeznijoobrnemo proti prihodnosti Božjega kraljestvapravičnosti, ljubezni, miru in sprave. Amen.msgr. dr. Anton Stres10 misli | julij - avgust 2010
Pismo dr. Zvoneta Žigona,novega odpravnika poslovna Veleposlaništvu RS v CanberriDrage rojakinje in rojaki!Višja <strong>si</strong>la je hotela, da je moral g. JureGašparič, dosedanji začasni odpravnikposlov na Veleposlaništvu RepublikeSlovenije v Canberri, nepričakovano inna hitro zapustiti svoje delovno mesto,glede katerega je imel toliko spodbudnihnačrtov in misli. V začetku julija sem takoz ministrstva prejel povabilo oziromavprašanje, ali bi bil Jureta pripravljennadomestiti in v pol leta izvesti naloge, kiostajajo po njegovem odhodu. Odločitevje padla v pičlih dveh dneh, potovanje pase je začelo že čez mesec.Najprej mi torej dovolite, da vas tudi sam prisrčnopozdravim in se vam čisto na kratko predstavim.Nekateri ste me lahko spoznali že leta 2002, ko semkot predstavnik Urada Vlade RS za Slovence vzamejstvu in po svetu obiskal večino slovenskihustanov in jim predstavil delo Urada ter možnostisodelovanja z njim. Hkrati sem se takrat tudi samveliko naučil in prav zato je bila zelo na hitro sprejetaodločitev o odhodu v Avstralijo mnogo lažja.Kot novinar, raziskovalec in uradnik sem se sSlovenci po svetu ukvarjal od leta 1991, najbolje semspoznal skupnosti rojakov v Južni Ameriki, delomatudi po Evropi, Afriki in bivši Jugoslaviji. Veliko je ktemu poznavanju prispeval moj položaj na Uradu zaSlovence v zamejstvu in po svetu, kjer sem bil več letodgovoren za delo s Slovenci v čezoceanskih in evropskihdržavah ter za odnose s slovenskimi izseljenskimiustanovami v Sloveniji.Tri leta po obisku v Avstraliji, leta 2005, sem bilimenovan za Generalnega konzula RS v ameriškemClevelandu, kjer sem <strong>si</strong> štiri leta prizadeval za večjopovezanost ameriških Slovencev z matično domovino,pa tudi (ali celo predvsem) med seboj.Morda zdaj zveni že kot fraza, pa vendar, tudi vAmeriki sem se ogromno naučil in dodobra spoznaltamkajšnje slovenske skupnosti v različnih mestih inzveznih državah.V Avstralijo prihajam z enim samim glavnim namenom:»normalizirati« trenutno nedorečeno <strong>si</strong>tuacijo. V prvivrsti to pomeni izvedbo selitve veleposlaništva na novolokacijo, kjer bosta v isti hiši pisarna veleposlaništvain pa rezidenca bodočega veleposlanika. Postopekje dokaj zamuden, zato ne pričakujem, da bi pisarnalahko začela normalno delovati predsredino septembra. Seveda boste onovi lokaciji in vseh ostalih podrobnostihobveščeni takoj, ko bo to mogoče. Ker jekonzularno delo zastalo že sredi junija,me je pričakala tudi zajetna »dediščina«neodprtih pisemskih ovojnic z različnodokumentacijo. Moja naslednja nalogabo torej kolikor mogoče hitro nadoknaditidvomesečno nedelovanje ambasade, karbo vsekakor podvig posebne vrste...Ob tej priložnosti bi rad izrekelin zapisal velikanski HVALA častnemugeneralnemu konzulu g. Alfredu Brežniku,ki je v kritičnih trenutkih priskočil na pomoč in odgovarjalna vaša številna vprašanja ter tako vsaj nekolikoomilil težko <strong>si</strong>tuacijo.Dragi prijatelji, čeprav vem, da je ob tolikih menjavah,ki se v zadnjem času dogajajo na veleposlaništvu,verjetno težko pričakovati od vas zaupanje, upam,da bom uspel z vami vzpostaviti in ohraniti kar sedaplodne, koristne in - kar je najpomembneje -prijateljske stike. Ne morem vam obljubiti, da bo mojedelo idealno, lahko pa vam dam besedo, da se bom navso moč trudil, da bi bilo čim bliže temu.V naprej se vam zahvaljujem za vaše razumevanje inse veselim srečanj z vami!Dr. Zvone Žigon, pooblaščeni minister,začasni odpravnik poslov, Canberra, avgust 2010PRISRČNA DOBRODOŠLICA novemu začasnemuodpravniku poslov na Veleposlaništvu RS vCanberri, g. dr. ZVONETU ŽIGONU.Že ob njegovem prvem obisku Avstralije predosmimi leti je napravil izreden vtis, spremljali pasmo tudi njegovo zelo uspešno delo med Slovenciv Clevelandu v ZDA. Prepričani smo, da boprav tako uspešen tudi med Slovenci v Avstraliji.Žal nam je že sedaj, da je le začasni odpravnikin bo med nami le pol leta. Gotovo mu bo čas zvsemi mogočimi rednimi opravili ter še s selitvijoVeleposlaništva in obiskom ministra dr. BojanaŽekša prehitro minil.Gospod dr. Zvone Žigon, lepo in domače sepočutite med nami, rojaki in prijatelji!Gospodu Juretu Gašpariču pa želimo v domovinidosti zdravja in korajže. p. Cirilmisli | julij - avgust 201011
Slovenstvo po svetu je kot slabo fik<strong>si</strong>rana fotografijaJe proces mogoče ustaviti?Govor g. Florjana Auserja, predstavnika Slovenceviz Avstralije v Svetu Vlade RS za Slovence po svetu,v slovenskem parlamentu v Ljubljani, <strong>1.</strong> julija 2010.Spoštovani predsednik Državnega zbora - gospodPavel Gantar, spoštovani minister dr. Boštjan Žekš,spoštovani predsednik Komi<strong>si</strong>je za odnose s Slovenciv zamejstvu in po svetu g. Miro Petek, spoštovaniSlovenci po svetu in zamejstvu, drage Slovenke inSlovenci doma v sončni deželi pod Alpami. Nenavadennaslov prispevka so mi dejali. Mnogi od vas ste imelistaro “boksovko”, malo premožnejši, staro lajko. Manjpa vas je črno-bele fotografije izdelovalo v domačikopalnici pri rdeči luči. Čar teh skrivnostnih trenutkovje bilo počasno prihajanje fotografije na fotografskipapir. Fotografijo je bilo potem treba še fik<strong>si</strong>rati, sajče ta postopek ni bil dobro opravljen, je slika zbledela.Naše stare fotografije, spravljene po navadi v škatli začevlje, poča<strong>si</strong> bledijo in izginjajo, a ne le zaradi slabegafik<strong>si</strong>ranja, ampak ker jim ne namenjamo nobene negein zaščite.Slovenstvo po svetu je nekaj podobnega kot fotografijav nastajanju in ob tem spravljena v škatlo. Prišli smo vtuje dežele in se poča<strong>si</strong> razvili v dobro sliko. Vključevaliin vključili smo se v okolje, kamor smo prišli. Gradili smosvoje lastne domove, s prostovoljnimi deli in finančnimiprispevki gradili cerkvene objekte in društva, prirejalismo zabave in učili najprej sebe tujega in sočasnootroke slovenskega jezika. Pripovedovali smo otrokomlepe zgodbe o domači grudi ter jim v glavo nežno položililjubezen do domovine, od koder smo prišli. Otrokomsmo omogočili najboljše šolanje v deželah, kjer smose naselili, odrekali smo se vsemu, kar bi onemogočilonašo vizijo.To je bilo šolanje, ki <strong>si</strong> ga sami nismo mogli zamisliti nitiv sanjah, saj so nam grozote druge svetovne vojne toonemogočile. Delali smo v tujih rudnikih, sekali sladkornitrs v nemogočih pogojih, gradili smo mogočne objektev tujih deželah, prijeli smo za vsako delo. Vse smostorili za to našo drugo, tretjo generacijo, da se lahkodanes Slovenci po svetu s ponosom ozremo nazaj naprehojeno pot in gledamo na svoje visoko izobraženepotomce, ki so uspešni zdravniki, znanstveniki, uspešnipolitiki ali podjetniki povsod po svetu in so lahko izredenpotencial za Slovenijo. Danes se zbiramo sami. Sivihlas, zgubanih obrazov prihajamo, opirajoč se na palice,v davno zgrajena društva. Bojimo se, kdaj nam bodoomejili vožnjo z avtomobilom, da v ta društva ne bomomogli več prihajati in bo vse skupaj začelo propadati.Mladih, ki smo jih vzgajali v svetovljane in državljanedržav, kjer živimo, ni. So prezaposleni in skrbijo zasvoje družine, slovenstvo jim postaja nepotrebno, sajso državljani dežele, v kateri so se rodili. Ostalo pajim je nekaj; ostala jim je v podzavest nežno položenaljubezen do naših domačih logov. Morda ne govorijo večslovensko, vendar v podzavesti razumejo materin jezik,poznajo in gojijo slovenske navade, kot so jih naučilistarši.Tukaj naša fotografija začne poča<strong>si</strong> bledeti. Je mogočeustaviti ali omiliti proces s sodobno tehnologijo inhitro komunikacijo, kjer ves svet postaja mala vas?Prepričan sem, da je mogoče to bledenje vsaj ublažiti!Povabilo Urada Vlade Republike Slovenije za Slovencev zamejstvu in po svetu pod naslovom Akcijski načrtsodelovanja s slovenskimi znanstveniki in drugimivrhunskimi strokovnjaki v tujini je ena od novih stičnihtočk. Svetovni slovenski kongres tradicionalno prirejasrečanja vrhunskih strokovnjakov, Ministrstvo zazunanje zadeve je letos priredilo srečanje diplomatov inčastnih konzulov na temo gospodarskega sodelovanja.To so svetle točke. Vprašanje pa je, kaj storiti s slovenskomiselnostjo, ki nas, Slovence po svetu ali v sosednjihdržavah, meče v koš političnih zdrah v Sloveniji.Po mojem mnenju, kar sem javno povedal že večkrat,so za neugodno javno mnenje o Slovencih zunaj mejaodgovorni ne le politični akterji, ampak tudi medijioziroma njihovi uredniki, ki o nas velikokrat poročajonegativno in z dosti gneva, češ, kaj nas bodo učilitile izseljenci, saj mi vemo vse! Naj svoje mnenjepodkrepim tudi z opažanjem, da slovenski mediji - takoje vsaj bilo v preteklih letih - o današnjem srečanju nebodo prelili veliko črnila, saj jih mi ne zanimamo. Lani jenajvečji slovenski dnevnik o srečanju objavil minimalnonovičko na neznani strani. Po drugi strani pa se lahko12 misli | julij - avgust 2010
še danes dobro spomnimo vsega tiskarskega blata, kije bilo vrženo na nekdanjega finančnega ministra, kipo mnenju mnogih ni bil “ta prau Sloven’c“ iz sosednjeva<strong>si</strong>, kljub temu, da se je odrekel državljanstvu države,v kateri je bival pred prihodom v Slovenijo. Da bi prejomenjeni predlogi povezovanja uspeli, bi Slovencemdoma morala postati prioriteta, da se izobražujejo oSlovencih po svetu. Naslov današnjega srečanja je:Skupni slovenski kulturni, gospodarski in znanstveniprostor: realnost ali utopija?. Vsekakor bo utopija, če sev glavah Slovencev ne bo nič premaknilo. Znanje, ki soga nabirale naše glave po svetu, bo koristilo drugim, kispoštujejo znanje in izkušnje in ne gledajo na kraj rojstvaali na potni list, kajti Slovenci po svetu in njihovi potomciso povsod poznani kot pošteni, skrbni in delovni ljudje,ki s ponosom povedo, da so iz male zelene deželice vsrcu Evrope. Kaj pa Slovenci v Sloveniji?Nekaj tisoč slovenskih izseljencev in zdomcev letnoobišče Slovenijo, domovino, ki jo no<strong>si</strong>jo v srcih. Staremame plačujejo letalske karte svojim vnukom, ker samene morejo več potovati, da bi njihovi potomci lahkoobiskali deželo, od koder so same prišle. Ti Slovenci neprihajajo le na enodnevne izlete. Redko stanujemo prisvojih domačih, največkrat smo nastanjeni v hotelih, obobisku Slovenije pa ogledujemo in ocenjujemo razvoj,iščemo in se sprašujemo, »kje so tiste stezice«, okaterih so nam pripovedovali doma. A jih ni več.Smo turisti v pravem pomenu besede!Slovenija je moderna, sodobno razvita dežela, v katerorazvoj prihaja z nezmanjšano hitrostjo. Po tehnološkirazvitosti se lahko primerja z najboljšimi državami sveta.Vendar se mi na tem mestu postavlja vprašanje: Kaj jestorila Slovenija za vse te svoje ambasadorje Slovenije,ki samoiniciativno in z veliko mero navdušenja v svetprenašajo slike in vtise o Sloveniji ter jih delijo ne les svojimi domačimi v deželi, kjer bivajo, ampak tudi ssosedi in znanci, ki bodo morda prav zaradi njihovegapričevanja kmalu obiskali našo deželo na sončni straniAlp? Odgovor je jasen: vsaj do danes, nič!V preteklih letih sem na poti okoli sveta obiskal mnogoslovenskih društev in klubov. Promocija Slovenije jebila mar<strong>si</strong>kje nikakršna, v mar<strong>si</strong>katerem društvu aliklubu so še vedno imeli izobešene plakate iz takoimenovane »Juge«. Nikjer nisem videl ali našelniti najmanjšega prospekta o novi, samostojni inmoderni Sloveniji.Zamujena priložnost, in ne edina, bi lahko dejali,še posebej s turističnega vidika, za turizem pavemo, da v Sloveniji predstavlja okoli 12 – 14 %domačega bruto proizvoda.Ne smemo pozabiti niti dejstva, da je ne gledena visoko komunikacijsko tehnologijo, s katerose v<strong>si</strong> radi pohvalimo, dobra tiskovina, pa najbo to plakat, brošura ali pa zloženka, še vednozlata vredna promocija. Vsak jo lahko prebere inmisli | julij - avgust 2010pogleda, od stare mame, ki nima interneta ali niti ne ve,kaj je, do njenega visoko izobraženega potomca.Res je, da je Slovencem zunaj Republike Slovenijenamenjena posebna revija, a menim, da bi z dodanoprofe<strong>si</strong>onalno vrednostjo ustvarjalcev iz Slovenijezagotovo lahko odigrala pomembno vlogo priomenjenih potrebah in ne, da je namenjena ne vemkateri generaciji. Če bi združili sredstva, bi lahko postalapromocijska revija vseh Slovenij, na katero bi bili lahkoponosni. To bi bila revija, ki bi jo prebirali tako doma vSloveniji kot v tujini in bi bili nanjo ponosni; torej bi bilarevija, ki bi opravila več nalog hkrati. Za primer lahkodam odlično promocijsko informativno revijo SINFO, kijo verjetno malokdo pozna. Predlagam, da se združijosredstva Urada, UKOMA, STO in gospodarstva, saj nakoncu koncev kupujemo tudi v tujini slovenske izdelke,s tem pa bi lahko pospešili tudi izvoz.Menim, da bo združevanje skupnega slovenskegaprostora - od kulture do gospodarstva in znanosti -uspešno, če se bodo v<strong>si</strong> akterji v Sloveniji združili innastopili skupno, v eni strategiji in z realno vizijo; nepa, da vsak deluje zase. V tem primeru bi se sredstvaporazgubila, še preden bi ideja začela delovati. Zavedatise moramo, da je časa malo, saj bo v naslednjih letihmed Slovenci po svetu neizprosen zakon življenja insmrti odigral glavno vlogo. Mnogi pomembni akterjiin staroste slovenstva bodo odšli. Slovenija pa je vpreteklih letih, kljub vsem naporom, storila premalo, dabi ohranili stike z mladimi. Težko jih bo vrniti ali ohraniti.Naj pojasnim svojo trditev na podlagi kratkega opisaskupnosti, iz katere prihajam. Slovenska skupnostv Avstraliji se je začela razvijati v poznih 40. letih,po drugi svetovni vojni. S prostovoljnim delom se jegradilo približno dvajset objektov, kjer so delovali in šedelujejo Slovenci. Imeli smo zlato dobo slovenstva zglasbo, petjem, plesom, šolami, lektoratom. Imeli smovse. Sedaj pa je težko najti dijaka v šolskih klopeh, kibi tekoče govoril slovensko... Res je, da se v verskihsrediščih nesebično trudijo ohranjati slovenstvo,slovenski jezik in šege. To je pomembno, kajti to niso13
samo centri kulture za starejšo, ampak tudi za mlajšogeneracijo. Pri vsem tem bi se lahko vprašali, kje jebila in je država, ki govori o ohranjanju jezika. Je vseostalo le na bremenih frančiškanskih bratov, ki večkratopravljajo obrede v slovenskem jeziku na pokopališčihkot ob krstu?Kje smo zgrešili, kje so napake, ki so bile storjene, da jea<strong>si</strong>milacija premočna kljub trdni volji posameznikov poohranitvi? Mar je delitev državnih sredstev za ohranjanjeslovenstva, ki jih namenja država in smo zanje izrednohvaležni, v razmerju 1 : 9 v korist zamejstva nepravilna?Smo vodili vse te hrame slovenstva nestrokovno? Dejalbi, da je vsega po malem.Ob tem, pa kljub vsemu, ne smemo pozabljati tudi nanaše uspehe. V vedno bolj strokovnih in bogatih arhivihzbiramo material o preteklosti: o naši in tudi o vašizgodovini, dragi Slovenci, o uspehih in delu Slovencev,ki so svojo mladost preživeli v tuji deželi in vzgajaliotroke v slovenskem duhu, o tistih, ki so pisali knjige,pesmi, se ukvarjali z umetnostjo...Pa vendar kljub vsemu dolgoletnemu vloženem delu,zanimanjem institucij, ki se v Sloveniji ukvarjajo sslovenstvom, ter kljub zakonu o Slovencih v sosednjihdržavah in po svetu, ni mogoče odgovoriti, kje bodo tiarhivi, ki so zgodovina Slovenije in Slovencev, končali.Menim, da je čas za <strong>si</strong>stemsko rešitev vprašanjaarhivskega gradiva na nivoju države, saj nas jeizseljencev po svetu menda kar pol milijona.Prepričan sem, da bo ideja o združevanju Slovencevdoma in zunaj meja Slovenije na gospodarskem,znanstveno ali kulturnem področju zagotovo zeloodmevna v slovenskih krogih. Vendar je velikoodvisno od pristopa in od načina uresničevanja ideje ovsestranskem združevanju, saj smo v tem hramu doslejže mar<strong>si</strong>kaj razpravljali na temo slovenstva in so dobreideje odromale v pozabo.Kljub vsemu povedanemu pa ne želim zaključiti tegaprispevka z negativno mislijo, pa čeprav bi odražalaresnično stanje. Še je čas, da s skupnimi močniustavimo izginjanje obrisov, ki so še ostali na stariobledeli fotografiji, še je čas, da ohranimo izginjanjeslovenstva. Morda vse skupaj z učinkovito in smotrnoakcijo lahko tudi obnovimo. Slovenci po svetu smopripravljeni enakopravno sodelovati.Je pripravljena Slovenija in Slovenci?Skoraj vsako pismo ima tudi Post scriptum, tudi mojesporočilo ga ima.V preteklem mesecu sem se sestal s predstavnikivlade, Urada za Slovence po svetu in v zamejstvu,predstavniki ZRC in Inštituta za izseljenstvo pri SAZUter Arhiva Slovenije glede digitalnega arhiviranja naše,vaše, slovenske zgodovine.Po skoraj desetletnem zatišju od mojega prvegapredloga o digitalnem arhiviranju, bomo, vsaj upam,prišli do skupne točke in program arhiviranja tudi pričeliizvajati. Ni problem le v financah, temveč tudi v uskladitvistandardov, ki jih stroka zahteva, kljub zakonski obveziRepublike Slovenije do naših, vaših arhivov. Upam nauspešen razplet dogovorov, saj slovenska zgodovinani le iskanje Rimljanov z žličkami v razkopani Ljubljani,ampak tudi Slovenci po svetu ali izven meja Slovenije.Včeraj smo se sestali pri dr. Žekšu, hvala za sprejemgospod minister, predstavniki Slovenske turističneorganizacije in turistični delavci Slovenije z delovnimpredlogom pod naslovom »Welcome Home« v letu2011, ki je obenem tudi 20-letnica Slovenije. Pobuda,ki lahko mnogo pripomore slovenskemu turizmu, nasSlovence pa poveže v dejansko eno Slovenijo. Vvsakem društvu ali domu, kjerkoli po svetu se najdeslika Bleda, predlagam, da ga za naslednje letoprogla<strong>si</strong>mo za metropolo vseh Slovenij in <strong>si</strong> podamoroke, Slovenci izven meja in Slovenci doma na skupniprireditvi, prireditvah v prihodnjem letu.Dovolite mi, da za konec pozdravim iz tega slovenskegahrama demokracije avstralske Slovence, vse dobrovoljkein dobrovoljce, ki skrbijo in ohranjajo slovensko pesemin besedo v Avstraliji ali kjerkoli po svetu! Hvala!Florjan Auser, Slovenian Media House, SydneyMINISTER za Slovence po svetu dr. BoštjanŽekš je po predavanju Florjana Auserja dejal:»Kot rečeno, ima to današnje srečanje, ki traja samo endan, <strong>si</strong>mboličen pomen. Treba je pa potem uveljavljativsakodnevno sodelovanje. Tukaj pogrešamo več obiskov.Mislim, da svet postaja vedno manjši, stikov je več,ampak tudi fizični obiski Slovencev iz sveta v Slovenijimorajo obstajati, mora jih biti več, da Slovenci po svetuvidijo, kaj ta država dela in se potem vrnejo domov injo kritizirajo ali pa ne. Zato mi nameravamo naslednjeleto, ko bo država Slovenija imela 20 let, skupaj s slovenskoturistično organizacijo in skupaj z Uradom Vladeza komuniciranje pozvati Slovence po svetu, da pridejopogledati, kako izgleda njihova 20 let stara država. Vsklopu teh obiskov bi tudi radi oziroma bomo organiziraliskupno srečanje v tem tradicionalnem julijskemterminu, ko vas je največ tukaj, skupno srečanje vsehSlovencev na Bledu, da se boste lahko pogovorili medseboj, četudi imate morda drugačne poglede na stvari.To so na kratko novosti, ki se nam obetajo.«PROGRAM OBISKA MINISTRA dr. Boštjana Žekša:24.09.2010: Geelong: SD Ivan Cankar - 55. obletnica;25.09.: Melbourne - SD Melbourne; 26.09:Kew; 27.09.: St Vincent’s Hospital, Victoria StateLibrary: Obdaritev s knjigami Iconotheca Valvasoriana;28.09.: Brisbane: Univerza QLD, SD Planinka;29.09.: Gold Coast: Klub Lipa; 30.09.: Canberra: parlamentin SD Canberra. 0<strong>1.</strong>10.: Sydney - SD Sydney;02.10.: Sydney: Triglav Panthers in Merrylands;03.10.: Wollongong: SD Planica - 40. obletnica.14 misli | julij - avgust 2010
O številu Slovencev v AvstralijiMiha Koderman, Univerza na Primorskem,Znanstveno-raziskovalno središče KoperO številu Slovencev in njihovih potomcev v Avstralijije bilo napisanih že precej razprav, ki so boljali manj natančno ocenjevale velikost slovenskeskupnosti. Kljub temu, da številčnost skupnostirealno ni mogoče natančno ugotoviti, je uveljavljenain priznana ocena, da se njihovo številogiblje med 20.000 in 30.000 oseb. Podobne oceneso tako med drugim v začetku devetdesetih let20. stoletja podali: Jože Prešeren iz Slovenskeizseljenske matice, ki je v Enciklopediji Slovenijenavedel, da je v sedemdesetih letih dvajsetegastoletja v Avstraliji živelo okoli 25.000 Slovencev;pokojna Irena Birsa, ki je koncem osemdesetih letnjihovo število ocenjevala na 30.000; in tudi raziskovalkaBreda Čebulj Sajko, ki je v več raziskavahnavedla enako oceno.Pri pregledu različnih virov je bila največja ocenaštevila Slovencev in njihovih potomcev v Avstralijizapisana s strani Lojzeta Košoroka, ki je v svojemčlanku »Kratek oris Slovencev v Avstraliji«iz leta 1996 (objavljeno v zadnji številki Svobodnihrazgovorov, leto 18, december 2000) zapisal,da bi, v kolikor poleg prve generacije Slovencevupoštevamo tudi njihove v Avstraliji rojenepotomce, število oseb slovenskega izvora krepkopreseglo 40.000. Pričujoči prispevek bo večjipoudarek namenil uradnim ocenam avstralskegastatističnega urada (Australian Bureau of Statistics),ki podatke o av-stralskih državljanih ugotavljas popisom prebivalstva vsakih pet let. V Tabeli 1so predstavljeni podatki iz zadnjih dveh popisov, kista bila opravljena v letih 2001 in 2006. V zadnjempopisu statistični urad podaja oceno, da je bilo vAvstraliji 16.085 oseb slovenskega izvora.Zvezna država Popis 2001 Popis 2006Victoria 5.790 6.451New South Wales 4.716 5.269Queensland <strong>1.</strong>173 <strong>1.</strong>514South Australia <strong>1.</strong>099 <strong>1.</strong>261Western Australia 698 812Australian Capital Territory 475 517Tasmania 172 207Northern Territory 66 62SKUPAJ 14.189 16.085Podatke statističnega urada o številu avstralskihdržavljanov slovenskega izvora moramoobravnavati s kritično distanco. Že v samih (zgorajpredstavljenih) objavah urada o številu osebslovenskega izvora prihaja namreč do rahlegaodstopanja. Uradni podatek o številu oseb slovenskegaizvora za celotno državo Avstralijo v letu2006 je 16.085, v kolikor pa seštejemo podatke zaposamezne zvezne države, ki jih urad zbira (in naspletu tudi predstavlja) ločeno, pa dobimo število16.093. Nadalje gre izpostaviti tudi dejstvo, da jeopredeljevanje avstralskih državljanov po izvoru(by ancestry) mogoče šele od popisa, ki je potekalv letu 2001, pred tem so državljani izkazovali svojizvor glede na državo rojstva (country of birth), kipa pogosto ni odražala njihove narodnostne pripadnosti.To je veljalo tudi v primeru Slovencev,katerih rojstna država je bila bodi<strong>si</strong> takratnaAvstro-ogrska, Avstrija, Italija ali Jugoslavija. Šelezadnja dva popisa prebivalstva sta tako avstralskimdržavljanom omogočila natančnejše opredeljevanje,ki ni temeljilo na (nekdanjih) državnihpolitičnih tvorbah, temveč na narodnostni pripadnosti.Poleg tega je pri navajanju podatkov in prepričanjposameznika (kot so verska, narodnostna, jezikovnapripadnost) potrebno izpostaviti tudi dejstvo,da je opredelitev glede izvora oziroma izvornedržave staršev v prvi vrsti stvar njegovegaosebnega prepričanja, samo-identifikacije in poistovetenjaz delom njegove družinske dediščine.Tabela 1: Število oseb slovenskega izvora po popi<strong>si</strong>h Avstralskegastatističnega urada v letih 2001 in 2006.Vir: Australian Bureauof Statistics,podatki za popis 2001pridobljeni priinformacijskislužbi urada,podatki za popis 2006dostopni nahttp://www.abs.gov.au.misli | julij - avgust 201015
Osebe, rojene v Avstraliji, tako v mnogih primerihnavajajo, da so avstralskega izvora, ne glede naizvorno državo njihovih staršev. Z gotovostjo lahkotrdimo, da je število državljanov slovenskegaporekla v Avstraliji precej večje, kot pa ga prikazujejo“uradne” statistike. Kljub temu le-te predstavljajouradno oceno števila oseb posamezneetnične skupnosti, saj so metodologija in popisnipostopki statističnega urada za vse državljaneAvstralije enaki.Na tem mestu še na kratko interpretirajmo podatkev Tabeli 1, ki ne glede na to, kako jih vrednotimo,izkazujejo povečanje števila oseb slovenskega izvorav vseh zveznih državah (z izjemo NorthernTerritory) za skupno skoraj 2.000 oseb. Najboljizstopa povečanje v zveznih državah Victoria,New South Wales in Queensland, kjer je tudi <strong>si</strong>cerslovenska skupnost najštevilnejša. Razloge zapovečanje lahko deloma iščemo tudi v ponovnempriseljevanju Slovencev v Avstralijo v zadnjem desetletju.V sklopu raziskave, ki jo opravljam med slovenskoskupnostjo v Avstraliji, je bila s pomočjo ambasadeRepublike Slovenije v Canberri vloženapobuda za posredovanje uradnih podatkov odavstralske vlade, natančneje od za to pristojnegaurada (Department for Citizenship and Migration),o številu novo izdanih državljanstev in trajnih vizumovza prebivanje slovenskim državljanov v Avstralijiv zadnjem desetletju. Tako bi morda izvedeliveč o številu Slovencev, ki so se v zadnjih desetihletih priselili na avstralski kontinent in se tukajpridružili “političnim” in “ekonomskim” izseljencem,kateri so se v Avstralijo naseljevali od petdesetihlet 20. stoletja naprej. Sam jih, pa naj mi pri tem v<strong>si</strong>prizadeti oprostijo, označujem s pojmom “turističnaemigracija”, saj se pri njih navadno proces selitvev Avstralijo začne tako, da <strong>si</strong> posameznik kot turistogleda državo in se pozanima o možnosti za zaposlitev,šolanju otrok, zdravstveni oskrbi... Šelepo “informativnem” obisku se (pogosto skupaj scelotno družino) začne namensko pripravljati zaselitev in <strong>si</strong> urejati zato potrebne dokumente.V kolikor sklepamo po predstavljenih podatkih,lahko med drugim ugotovimo, da izseljevanjeiz Slovenije v Avstralijo še vedno poteka in daštevilke v Avstralijo preseljenih Slovencev nisozanemarljive. Z vidika slovenske skupnosti bilahko torej (upravičeno?) pričakovali, da se bodo“novi” priseljenci iz Slovenije pogosteje vključevaliv aktivnosti slovenskih društev in jim na tak načindali svež zagon. Vendar v realnosti temu ni tako(z manjšimi izjemami), razmišljanje o razlogih zatovrstno distanciranje novodobnih avstralskih Slovencevod organiziranega življenja (stare) slovenskeskupnosti, pa bi presegalo okvir tega člankain ga morda predstavim v kakšnih od naslednjihštevilk “Misli”.Taborišče za priseljence Bonegilla je bilo prvi dom številnihSlovencev, ki so prišli v Avstralijo.Od nekdaj največjega tovrstnega taborišča v Avstraliji jedanes ohranjen le tako imenovani »Block 19«.Drugo največje taborišče za priseljenceje delovalo v Greti blizu Newcastla, nanjpa žal spominja le manjše spominskoobeležje v središču naselja.16 misli | julij - avgust 2010
Ponovno vas vabim k izpolnitvi anketnega vprašalnika o vaših izkušnjah pri potovan ju v Slovenijo. To lahkostorite preko spletne strani www.glasslovenije.com.au, kjer kliknete na vabilo za sodelovanje v raziskavi: »TUR-IZEM ISKANJA KORENIN« - SLOVENCI V AVSTRALI JI. Na svoj računalnik <strong>si</strong> prenesete vprašalnik (v datotekiMS Word ali <strong>PDF</strong>), ga natisnete in pošljete na naslov:MIHA KODERMANPO Box 197KEW VIC 3101ali pa svoje odgovore vnesete direktno v vprašalnik, ga shranite ter ga kot priponko pošljete na moj elektronskinaslov: miha.koderman@zrs.upr.<strong>si</strong>.Ob tej priložnosti bi se želel vsem rojakom, ki ste mi pri mojem raziskovanju slovenskih skupnosti v Avstralijikakorkoli pomagali, najlepše zahvaliti za vašo pomoč in gostoljubje. V preteklih štirih mesecih ste mi omogočilispoznati društveno življenje Slovencev v Melbournu, Geelongu, Albury-Wodongi, Canberri, Sydneyju, Newcastlu,Wollongongu, Brisbanu, Gold Coastu in Perthu. Z vašo pomočjo sem prišel do dragocenih informacij, ki jihnameravam podrobneje predstaviti v doktorski disertaciji. Nadejam se, da bom v prihajajočem mesecu avgustulahko nekaj dni preživel tudi med slovensko skupnostjo v Adelaidi ter tako sklenil krog in obiskal vsa slovenskadruštva ter verska središča »pod Južnim križem«.VAŠI DAROVI:ZA BERNARDOV SKLAD: $160: Marija Frank(SA) $140: Štefan Žalik. $100: Lora Vičič,Željko Rob. $60: Terezija Kropič, Julka Pavlič.$50: Slovensko društvo Planica, Maria Stavar.$40: John Cvetkovich. $35: Helena Pirc. $30:Maria Ko<strong>si</strong>, Vida Kravos (namesto cvetja nagrob mami Mariji Frank). $20: Pavel Sedmak,Štefania Smole,Vera Škraba, Rudi Durcar,Doris Gregorich, Karel Štrancer. $15: MirkoKoder. $10: Jože Balažič, Hermina Koroša,Franjo Briševac, Andriana Bohuslav, JožeTostovršnik, Jože & Maria Kocjančič, JožeGojak, Branko Repolusk, Maria Belavič, Jo<strong>si</strong>paKunek, Angela & Lojze Šuštar, Zora Delforno,Maria Škrabar, Frank Frančič, SlavicaFideršek, Lilijana Brezovec, Ana Zemljak, VidaVojvoda, Olga Vatovec, Romana Muha, JožeFisher, Franc Verko, M.M. Spernjak, MilenaCarli, John Mihič, Virgilj Ferfolja, Marija Golenko,Rafael Žičkar, Jože Konda, Tone Mikuš,Lado Sluga, Milan Sfiligoj, Anica Tomšič. $5:Alic Kristančič, Julia Kovačič, Pepca Šabec.$2: Mirko Gregori. ZA LAČNE: $100: JulkaPaulič. $60: N.N. $50: N.N., Marta & AntonKristan, $30: Milka Šerek. ZA MISIJONE:$100: Tone & Anica Konda, Marko Zitterschlagerza frančiškanske mi<strong>si</strong>jone, N.N. $50: N.N.ZA SALOMONOVE OTOKE: $50: Tilka Lenkonamesto cvetja na grob svaku Ivanu Ugovšek.Hvala vsem dobrotnikom!Začasni odpravnik poslov Veleposlaništva RS g. JureGašparič na obisku pri predsedniku Slovenskegadruštva v Canberri Francu Čuleku in članih društva.Po sestanku predstavnikov viktorijskihdruštev, ki sestavljajo Svet slovenskihorganizacij Viktorije v Slovenskemdruštvu Albury - Wodonga, 16.05.2010.misli | julij - avgust 201017
AdelaideV LEPEM jesenskem nedeljskem popoldnevu16. maja 2010 smo se zbrali verniki adelaidskenadškofije v Park Land k marijanski proce<strong>si</strong>ji. Vmaju je vreme nestabilno, zato vsako leto ugibamo,kakšno bo vreme. Letos je bilo prav lepo jesenskoin sončno. Zbralo se nas je kar nekaj tisoč in medto množico je bila tudi naša skupnost z bandero,na kateri je podoba MARIJE POMAGAJ z Brezij.Vsako leto je manj prvih priseljencev, vedno večpa jih je iz azijskih držav. Močno so zastopani izIndije, Kitajske in Vietnama.V prejšnjem stoletju, posebno v šestdesetih insedemdesetih letih so izstopale narodne nošeemigrantskih skupin, med njimi tudi Slovenci, karnekajkrat so bile naše narodne noše na naslovnistrani časopisa Southern Cross in smo bili ponosnina to pozornost. Sedaj se te skupnosti starajoin je vedno manj njihovih narodnih noš, mladi pane čutijo ali niso ponosni na svoje korenine.Tako je letos na proce<strong>si</strong>ji v narodni noši našo skupnostzastopala gospa Angela Dodič. In zanimivo,da tudi fotografi radi naredijo posnetek.Vsem, ki ste prišli k proce<strong>si</strong>ji z raznimi prošnjami kMariji, naj vas Bog usliši, kar pro<strong>si</strong>te zase, za našoskupnost in za svet, da bi živel v miru in sožitju.V maju smo tudi v našemverskem središču na vrtnistrani pri hiši odstranilistaro streho valoplast injo nadomestili z novo, kine prepušča škodljivegasončnega sevanja. Žestaro dotrajano strehoje pred petindvajsetimileti prekril Bill Wetzel spomočjo Lojzeta Penka- sedaj g. Lojzeta ni večv Avstraliji, vrnil se je vp. Janez Tretjak OFMHOLY FAMILY SLOVENIAN MISSION51 Young AvenueWEST HINDMARSH SA 5007Tel.: 08 8121 3869; 08 8346 9674Mobile: 0458 504 122Email: tretjakj@bigpond.comdomači kraj v Slovenijo, pa mu je pomagal in bilnjegov pomočnik Tone Jesenko. Že pred leti, kosmo gradili, je pomagal, posebno, ko je bilo trebanamestiti in pribiti obrobje na strehi, 10 metrovvisoko, vsak se je bal te višine. Bil je mlad fant,poln življenja in moči, pa je z lahkoto to uredil.Wetzelovi so bili in so vedno velika pomoč skupnosti.Tudi mama Francka kljub letom še vednopomaga v kuhinji in ko je njena vrsta, rada spečepotico in pecivo in s tem daje podporo naši skupnosti.Zet John Mascai pa je s <strong>si</strong>novoma Pavlomin Markom posekal drevesa pri ograji, počistili inodpeljali so odpadke na odpad. John je letos žedrugič poškropil travo na parkirnem prostoru in jevse čisto. Bog povrni našim pomočnikom!18 misli | julij - avgust 2010
Proce<strong>si</strong>je svetega Rešnjega Telesa po cerkvenemdvorišču ni bilo zaradi slabega vremena. Obkoncu svete maše smo pred Najsvetejšim zmolililitanije v čast svetemu Rešnjemu Telesu in prejeliblagoslov.Na zadnjo nedeljo v mesecu juniju, ko se spominjamoobletnice slovenske samostojnosti, smo posveti maši imeli kratek kulturni program v cerkvi.Gospod Ivan Legiša je s sodelavci: Vido Končina,Ano Marie Zupančič in Chantel pripravil program.Program je bil prisrčen, kratek in nas je vsenagovoril s kratko zgodovino slovenske samostojnostiin Ivan je obudil spomine na težke čase, ki sojih doživljali Slovenci v Trstu. Veliko ljudi ne poznazgodovine Slovencev na Primorskem, posebnotežkih časov, katere so doživljali in preživeli rojakiv Italiji. Spomnimo se knjige “Kaplan MartinČedrmac”, ki jo je napisal pisatelj France Bevk. Obkoncu programa pa se je Ivan Legiša (na svojopobudo) z rojaki spomnil in se zahvalil za 30 letmojega pastirovanja med Slovenci v Adelaidi,pred tem pa tudi 30-letnice sodelovanja pri slovenskemradijskem programu v Adelaidi. Čhantel mije v imenu skupnosti izročila bogat šopek cvetja,Ivan pa dar $1000. Bog vam povrni! Po končanemslavju smo se preselili v dvoranico h ko<strong>si</strong>lu. Dvoranicaje bila polna in seveda naša kuharja MatijaPolazer in Vinko Lipovac sta odlično spekla mesona žaru. Ima pa veliko zaslugo Lojzka Isler, ki jemeso pripravila, da je bilo izredno okusno.Tudi torta ni manjkala; priskrbela jo je AngelaDodič, ki je tudi stregla gostom. Slovesnega ko<strong>si</strong>laso se udeležile malteške sestre in duhovnik - sajže nekaj let duhovno oskrbujem dom Svetega Rafaela,kjer so različne narodnosti in so ostareli najesen življenja našli kraj, kjer se lepo počutijo.Ta dom oskrbujejo malteške sestre frančiškankeSrca Jezusovega. Posebej bi se rad zahvalil našimkuharicam, posebno še Silvi Šajn, ki je prevzelavso odgovornost. Njena zamisel je bila: Imejmoskupno ko<strong>si</strong>lo v hotelu! Gospod Danilo Kresevičpa je rekel: »Kaj bomo dajali hotelu zaslužek; našadvoranica je lepa in prijazni ljudje, dajmo zaslužekpatru v dar.«Gospod Danilo, hvala Vam za lepe misli, ki stejih povedali v dvoranici in nas vse spomnili na 30let naše preteklosti, ko sem kot mlad pater prišelmed vas poln svežine in prinesel iz Slovenijeup vam vsem, kot ste dejali. Naša cerkev sveteDružine je dokaz, da smo s skupnimi močmi mar<strong>si</strong>kajuresničili, morda sanje in želje p. Bazilija inp. Filipa Inocenca. Hvala vam, žene, ki ste takopožrtvovalno delale v kuhinji; nase ste pozabile,samo, da ste osrečile druge.Bog vam vsem stotero povrni!In kaj bo novega v našem verskem središču?Tretjo nedeljo v septembru bomo praznovaliSlomškovo nedeljo. Pri sveti maši, ki bo v častblaženemu Antonu Martinu Slomšku, bomopriporočili našo skupnost blaženemu Slomškunaj pro<strong>si</strong> pri Bogu za nas, predvsem, da bi ostalizvesti veri in jeziku. Naj bo, kot pravi blaženi:»Sveta vera bodi vam luč, materin jezik pa ključ dozveličavne narodove omike!«Pred dobrim mesecem sem se pogovarjal s profesorjemdr. Dragom Ocvirkom, ki poučuje bogoslovcena Salomonovih otokih. Lani smo dodalimali prispevek za bogoslovce, letos sem ga vimenu naše verske skupnosti Svete Družine izAdelaide povabil za mi<strong>si</strong>jonsko nedeljo v JužnoAvstralijo. Rad se je odzval vabilu in tako bo zami<strong>si</strong>jonsko nedeljo, 24. oktobra 2010, našgost. S seboj bo pripeljal bogoslovca in laičnomi<strong>si</strong>jonarko. To bo doživetje za našo skupnost inobenem tudi priložnost, da osebno izročimo našmisli | julij - avgust 201019
skromni dar za mi<strong>si</strong>jone na Salomonovih otokih.Že sedaj je v naši cerkvi pred oltarjem nabiralnikin vsaka družina naj bi po svojih močeh darovalavsak teden po en dolar. Eni so veseli zamisli in tudivelikodušni, drugi pa... Sedaj je že mala skupinicapetih dobrotnikov (Iva Kresevič Anica Zupančič,Angela Dodič, Anica Rant, pridružila sta se šeBranko in Toni Kresevič), ki so januarja poslali zami<strong>si</strong>jonarja Dragota v Melbourne svojo pomoč,odslej pa bomo v adelaidskem verskem središčupodprli oziroma šolali bogoslovca na Salomonovihotokih. Če se kdo želi pridružiti, naj vpraša gospoIvo Kresevič, ker je ona začela s skupino dobrotnicin dobrotnikov.p. JanezPOIZVEDUJEJO O SVOJIH SORODNIKIH V AVSTRALIJIIščem sorodnike v Avstraliji. Skoraj trideset let je že,odkar sem imel stike preko pisem s sestro moje staremame, pokojno ANO RENER, ki je stanovala nanaslovu: 17 Charles Street, Bentleigh East VIC 3165,Melbourne. Ali mi lahko pomagate z nasvetom, kam alina koga se lahko obrnem, da bi našel njene? Vnaprejse vam zahvaljujem za vaš odgovor in pomoč.Lepo vas pozdravljam. Alen, Slovenija.MARJAN LULIK, roj. 30.6.1941, v Ljubljani(oče Urbanin mama Marija), je pred leti odšel od doma.Ima še sestro Nadjo, roj. leta 1948. Pred odhodom ježivel v Prvomajski ulici 149 v Solkanu pri Novi Gorici.Po končani vojaščini je v začetku leta 1965 ilegalnoprebegnil v Avstralijo. Sestri Nadji se je se nekaj časapo prihodu v Avstralijo oglašal, nekajkrat iz Sydneya intudi iz Melbourna. Nazadnje se je ogla<strong>si</strong>l iz Melbournain potem sta izgubila stike. Zelo bi vam bili hvaležni, čebi lahko preko kogarkoli izvedeli, kako je z njim, splohsestra Nadja in njeni potomci. Hvala! Marjan MerlakV Sloveniji iščejo FRANCA – FRENKA ŠUKLJE,<strong>si</strong>na Martina in Helene Šuklje. Rojen je bil leta 1930 vva<strong>si</strong> Malo Lešče pri Metliki. Imel je dve sestri Anico inMarijo in brata Martina. Po vojni so se preselili v vasŠrnce na Štajersko v takratno občino Gornja Radgona.Pobegnil je iz Šrnc v Avstrijo in od tam je odšelv Kanado in nato v Avstralijo. Njegov zadnji naslov vAvstraliji iz leta 1964 je bil: Frank Šuklje, 479 ElizabethStreet, Surry Hills, Sydney NSW. Če bi kdo vedelkaj o njem ali o njegovi družini, naj pro<strong>si</strong>m, sporočiBrankotu in Jadranki Repolusk v Melbourne na telefonskoštevilko: 03 9364 3627, mobitel 0419 301 184.Hvala za pomoč!ODŠLI SO OD NAS27. maja 2010 se je z motorjemsmrtno ponesrečil JOŽKO BUDIN.Rojen je bil 06.07.1954 v Saležu naKrasu. Družina Budin, pokojni očeLudvik in mama Slava, je prišla vAvstralijo leta 1956. V Bankstownusta <strong>si</strong> zgradila svojo hišo, kjer seje mali Jožko šolal in tudi dokončalHigh School. Bil je zelo podjeten inuspešen pri svojem delu. Z ženoWendy sta se preselila v Adelaide in kupila trgovino pohištvain hotel. Zapušča ženo Wendy, tri <strong>si</strong>nove in vnuke,mamo Slavo in brata Srečkota z družino in njegovljubljeni Salež, sorodnike in prijatelje. Kremiran je bil vRestrovar.Hvala Virgiliju Ferfolja iz Sydneya za sporočilo.I am emailing to advise you of the death of my motherwho was born in Slovenia. A friend of hers who readsyour magazine told me if I give you all her details youwill print it in your magazine. I know in her youngeryears, when she was still able to read she enjoyed, receivingyour magazine.Her name was MARIA FERFOLJA. Born on 31st October1919. Died 30th June 2010. Migrated to Australia in1955. Lived in Junee, NSW. Wife of Karlo and Mother toJosephine, Martin, John, Mary and Anne.If you do print it in your magazine, if pos<strong>si</strong>ble could youplease send me a copy to the following address. I wouldbe willing to pay for the issue. If you require any furtherinformation or need my credit card details please contactvia email. Thanking you and regards.Anne Foley, Tumut NSWDraga Anne, hvala za sporočilo o smrti Vaše mame.Vseh naših pokojnih se spominjamo vmolitvi in pri sveti maši. Naj počivajo v miru!Spoštovani!Želel bi vam sporočiti smrt dveh rojakov v Western Australia– v Zahodni Avstraliji, ki sem jih osebno poznal inbi vas pro<strong>si</strong>l, če objavite v Mislih.FRANC ŽNIDARŠIČ je umrl v ponedeljek, 4. januarja2010, v Nur<strong>si</strong>ng Home v W.A. Rojen je bil 20. aprila1926 v Žerovnici na Notranjskem. V Avstralijo je prišelleta 1953. Franc je bil najstarejši od sedmih otrok. Zapuščaženo Pavlo in <strong>si</strong>na Johna.JOŽE ŠTRITOF je umrl v torek, 20. aprila 2010, v W.A.Rojen je bil 9. februarja 1933 v mali va<strong>si</strong>ci Krajnce naNotranjskem. V Avstralijo je prišel leta 1962. Zapuščaženo Ivanko in 4 otroke.Lepo pozdravljeni. Alojz Hren, Shellharbour NSWHvala g. Alojzu za gornje sporočilo.20 misli | julij - avgust 2010
Sydneyp. Darko Žnidaršič OFMp. Valerijan Jenko OFM, OAMST. RAPHAEL SLOVENIAN MISSION313 Merrylands Road, PO Box 280MERRYLANDS NSW 2160Tel.: (02) 9637 7147 in (02) 9682 5478Mobile: 0409 074 760; 0419 236 783Fax: (02) 9682 7692E-mail: darko@pacific.net.auvalerian@pacific.net.au“Kraj domači je najdražji, je svetinja vsehljudi…” Tako začenja kitico ene od svojih pesmiprof. Anton Birtič, oče in prvi harmonikarznanega ansambla Beneški fantje, pesnik, skladatelj,zborovodja in velik kulturni delavec vdomači Beneški Sloveniji. Prva nedelja v juliju jeposvečena nam, Slovencem po svetu, mar<strong>si</strong>kdomed nami pa je ali še bo pohitel v osrednjihmesecih leta pod rodni krov. Drugi smo dobro prišlinazaj in <strong>si</strong> spet zaželeli dobrodošlico, mar<strong>si</strong>komupa ostaja hrepenenje po domu in rodu, vendar nezmore več dolge poti. Zato <strong>si</strong> posamič in skupajpomagajmo (z)graditi naš dom vedno znova. “Našdom je tam, kjer se imamo res radi!” je pomenljivozapisal Phil Bosmans in to drži.Predstojnik slovenskega mi<strong>si</strong>jona v Sydneyu inpripadajočih občestev sem se prav tako odpravilpod rodni krov na velikonočni ponedeljek, 5.aprila 2010, in se sredi maja vrnil s službene indopustniške poti pod drugega. Udeležil semse frančiškanskega provincialnega kapitlja vNazarjah kot predstavnik patrov, ki delujemo vAvstraliji. Leteli smo mirno in dokaj hitro, gor innazaj. V Nazarjah me je že pričakala zbranadružba sobratov z gospodom nadškofom in metropolitomdr. Antonom Stresom, ki je prav takonaročil pozdrave za vse nas, ki živimo indelujemo pod Južnim križem. Izvolili smonovega provinciala p. Staneta Zoreta innovo vodstvo, dosedanji provincial p. ViktorPapež pa je prav tako ovrednotil naše poslanstvo,ki bo potrebno še naprej. – Takojprvo nedeljo po prihodu sem bil povabljenna Kostanjevico pri Gorici, kjer sem vodilslovesno žegnanjsko bogoslužje. Stari innovi obrazi so bili veseli, da smo se srečali,nekateri po dolgih letih. Mlademu rodu pasem predstavil naše življenje in delo v mladinskiveroučni skupini, s Frančiškovimiotroci smo preživeli lepo sobotno dopoldne. – Zadva dni sem odšel na Sveto Goro, dva dni sem bilv Mariboru, skoraj dva tedna pa sem nadomeščalp. Nika v Strunjanu. P. Niko je med prvomajskimipočitnicami popeljal farane in prijatelje vFrančiškove kraje, ki jih mar<strong>si</strong>kdo od tamkajšnjihfaranov še ni videl. Tisti pa, ki s(m)o ostali doma, ingostje, ki so prišli užit tople aprilske in majske dnina Obali, med njimi je spet nekaj starih znancev,pa so bili veseli, da smo prišli skupaj – v Marijinohišo k Božji službi in okoli nje.Naša naveza z Avstralijo ni bila seveda nič manjša,čeprav kdaj bolj posredna, saj stvari tečejo po programu.Saj res, še za šmarnice moram poskrbeti.Naročil sem jih, pravočasno, in so jih poslali v Sydney,Melbourne in Adelaide, kakor za to skrbim žecelo desetletje. Toda pošta je nekaj zavlačevala(kar se ni zgodilo prvič, toda tokrat še bolj) in knjigeso prišle na cilj šele sredi maja. Na srečo je p.Valerijanu sestra prav tako poslala knjigo šmarnicin je uredil in poslal kopije naprej. – Jožica Gerdeniz Mildure pa nam je poslala še ene šmarniceo novem blaženem Alojziju Grozdetu in smorazmišljanja uporabili za junijsko pobožnost v častSrcu Jezusu – vrtnice, da bi bolje spoznali tegaslovenskega mučenca in vzornika mladih, kakorimenuje Grozdeta tudi papež Benedikt XVI.Pater Darko s sošolci v romarski cerkvi na Zaplazu na Dolenjskem.misli | julij - avgust 201021
NA PRVO NEDELJO VJUNIJU smo praznovalipraznik sv. RešnjegaTelesa in Krvi.Mešani pevski zbor jeobčuteno zapel Kristusu,evharističnemuKralju v čast pri sv.maši in proce<strong>si</strong>ji. Bogpovrni za sodelovanjetudi drugim, otrokomin odraslim! Naše močiniso več tiste, kot sobile nekoč, otrok jedanes manj, toda tisto,kar naredimo, darujmoiz srca! – Bogu inzavetniku sv. Rafaelusmo hvaležni, da je bilovreme kot naročeno. Ravno za tisto nedeljo jebil napovedan dež, toda imeli smo lepo, sončnonedeljo, brez oblačka na nebu. Deževalo je šeleproti večeru.SLOVENSKI EVHARISTIČNI KONGRES vCelju 13.6. smo tukajšnji rojaki spremljali bolj pomedijih, zlasti na medmrežju (internetu). Tistepa, ki ste (bili) na dopustu v domovini ali ste seudeležili veličastnega dogodka, pa vabimo, danam sporočite svoje vtise, tudi kakšna fotografijabo dobrodošla, če ste jo posneli.ROJAKI POD ZVONOM SV. RAFAELA smo sena Slovenski evharistični kongres pripravljali žeod lanskega leta in zbrali devet (9) od 100 cvetovosrednjega duhovnega šopka. Koordinator, bivšistiški opat p. dr. Anton Nadrah, se namzahvaljuje in sporoča pozdrave, hkratipa nas vabi, Slovence doma in po svetu,da nadaljujemo ta duhovni šopek inpomnožimo molitev za nove duhovniške,redovniške in mi<strong>si</strong>jonske poklice. Tudi zaavstralske Slovence bi bil že čas, da bikdo od naših mladih odgovoril na Božjiklic, zato “pro<strong>si</strong>mo, iščimo, trkajmo” (Lk11,9). Gospod daje rast in v svoji ljubezniskrbi za nas. Ne bojmo se pogovarjati o duhovnihpoklicih, jih približati mladim, vča<strong>si</strong>h že vprašanjeali namig pomaga, da kdo začne bolj razmišljati,kaj hoče uresničiti v svojem življenju. Ne čakajmosamo, kdo bo še prišel iz domovine, saj je tudi vCerkvi na Slovenskem novomašnikov manj kotprejšnja leta, mar<strong>si</strong>katere župnije nimajo več kaplanov,nekatere celo nimajo več svojih župnikov.DUHOVNI ŠOPEK obsega: obisk in sodelovanjepri sv. mašah med tednom (poleg nedeljskein praznične, seveda), molitev rožnega venca,križevega pota, češčenje Najsvetejšega vsaj polure na dan, molitev ali češčenje v duhu - na daljavo,ob obisku bolnikov, dobra dela. Povabimonaše bolne in ostarele, da se nam pridružijo, dadarujejo svoje trpljenje in radosti za Cerkevna Slovenskem in slovenski narod.SV. MAŠO ZA DOMOVINO smo obhajalina Slovenskem društvu Sydney pri kapeliciMarije Pomagaj zadnjo nedeljo vjuniju, 27.6. Zbralo se nas je več kot 120domačih rojakov iz Sydneya in okolice, izWollongonga, Canberre, Newcastla in drugihkrajev. Sončno vreme je tokrat spremljalmrzel veter, vendar razpoloženje zato nibilo nič manjše.Maševal je p. Darko, p. Valerijan jesomaševal in pripravil homilijo, ki jo je prebralp. Darko, ker je bil p. Valerijan prehlajen.22 misli | julij - avgust 2010
misli | julij - avgust 2010Pridružil se nam je duhovnik rojak Edi Sedevčič,ki je tisto nedeljo maševal pri Sv. Rafaelu. Po sv.maši smo se zbrali v dvorani h kulturnemu programuin prazničnemu ko<strong>si</strong>lu.NOVO PRI NAS je tudi to, da sva patra priskočilana pomoč krajevni župniji v Merrylandsu, keržupnik g. Roderick A. Bray okreva po operaciji kolka.V času njegove odsotnosti darujeva jutranje sv.maše med tednom v farni cerkvi sv. Marjete Alakok,vsak teden eden od naju. V zimskih mesecihso tudi nama ponagajali prehladi in bolezni, pa leza kratek čas. Upamo, da bomo ob koncu avgustaspet popolna ekipa.MERRYLANDS – SV. RAFAELPRAZNIK MARIJINEGA VNEBOVZETJA, 15.8.,je letos na nedeljo. Pri sv. maši bomo obnovili posvetitevslovenskega naroda Mariji. Poje mešanizbor.OČETOVSKI DAN bomo praznovali prvo nedeljov septembru, 5.9. Ker letos nimamo otrok vSlomškovi šoli, vabimo otroke in starše, da sesestanemo po družinski sv. maši v avgustu, 22.8.,in se dogovorimo za program na očetovski dan.Že sedaj pa se lahko starši pozanimate in ogla<strong>si</strong>teza vpis v Slomškovo šolo za otroke za naslednjeleto. Začeli bomo v začetku februarja 2011, če bovsaj 5 kandidatov.NA PRAZNIK MARIJINEGA ROJSTVA, 8.9.,bosta sv. maši ob 9.30 dopoldne in ob 6.00 zvečer.VEČERNE MAŠE ostanejo še ob 6.00 zvečer dozačetka oktobra.RAFAELOVO ŽEGNANJE in ZAKONSKE JU-BILEJE bomo praznovali zadnjo nedeljo v septembru,26.9., pri sv. maši ob 9.30. Po sv. mašiin obnovi zakonskih obljub bo slavnostno ko<strong>si</strong>lov dvorani. Zakonske jubilante pro<strong>si</strong>mo, da sečimprej prijavite in obvestite še ostale, za katereveste, da praznujejo okroglo obletnico (ali deljivos 5).MED ZAKONSKIMI JUBILANTI sta zvesta člananašega občestva JANKO in KATARINA MENIČ,ki sta v juniju obeležila 60-letnico poroke in smose ju spomnili pri četrtkovi sv. maši. Janko je predkratkim odšel k nebeškemu Očetu.Na zadnjo nedeljo v juliju pa sta se pri našidružinski sv. maši zahvalila za 65-letnico zakonskegaživljenja VINKO in MARIJA OVIJAČ. Diamantnimaporočencema, ki sta prav tako zvestačlana občestva, iskreno čestitamo, se zahvaljujemoza njun življenjski zgled, in jima želimo ševeliko skupnih let! Njunim domačim, otrokom,vnukom, pravnukom in družinskim članom stase pridružila zakonca Marijan in Manca Kasteliciz domačega Prebačeva pri Šenčurju, ki stana obisku v Avstraliji. Gospod Marijan je nečakduhovnika g. Stanka Kastelica, ki je bil pri nas vAvstraliji pred štirinajstimi leti. (G. Stanko Kastelicje umrl leta 2008.)PRIBLIŽUJE SE 36. SLOVENSKI – MLADINSKIKONCERT: “ZNOVA POVEZANI – RECON-NECT”. Naš odbor, ki ga vodi Irena Stariha, sepridno sestaja in pripravlja bogat in zanimiv program.Vabimo Vas k sodelovanju, nastopanju naodru in tudi dobrotnike, da podprete naš projekts svojim darom. Koncert je vedno pod okriljemslovenskih verskih in kulturnih središč Avstralije– letos ga ima na skrbi naš mi<strong>si</strong>jon sv. Rafaela.KONCERT se bo letos začel že prej, ob 3.00popoldne.Na dan koncerta, v soboto, 2.10.2010, bo sv.maša ob 8.00 zjutraj. Večerne maše ne bo.V NEDELJO, 3.10., bo skupna sv. maša v cerkvisv. Rafaela ob 9.30, praznovanje sv. Frančiška inpo sv. maši BBQ.WOLLONGONG – FIGTREESv. maši sta vsako 2. in 4. nedeljo v mesecu ob5.00 popoldne.Na zadnjo nedeljo v avgustu, 29.8., bo ob 2.00popoldne vsakoletna MAŠA NARODOV v škofijiWollongong. Letos jo bomo obhajali v župnijskicerkvi sv. Janeza Vianneya v Fairy Meadow. Tacerkev bo z dovoljenjem Apostolskega Sedežarazglašena za konkatedralo škofije Wollongong,ker je katedrala sv. Frančiška Ksaverija v Wollongongupremajhna. Načrtovali so gradnjo novekatedrale, vendar je gradnja zaenkrat odložena.23
Po sv. maši bodo stojnice v dvorani in kulturni program.Povabimo drug drugega, prav tako naj nemanjkajo narodne noše. Zaradi bolezni, starosti,smrti nekaterih naših članov občestva slovenskirojaki ne moremo več polno sodelovati, nekaj palahko še “stisnemo skupaj”.Na prvo nedeljo v oktobru, 3.10., praznujemo40-letnico slovenskega kluba Planica vWollongongu. Takrat nas bo obiskal tudiminister RS, predstojnik Urada za Slovence vzamejstvu in po svetu, g. dr. Boštjan Žekš. Tonedeljo bo izredna sv. maša v naši cerkvi vsehsvetih v Figtree ob 3.00 popoldne, po sv. maši pabo kulturni program v dvorani in večerja.Vodstvo kluba Planica je povabilo na slovesnostpatra Cirila iz Melbourna, ki bo že med nami zakoncert, da bo vodil somaševanje in pridigal.CANBERRA – GARRAN, ACTSv. maša je vsako 3. nedeljo v mesecu ob6.00 zvečer: 18.7., 15.8. – praznik Marijinegavnebovzetja, 19.9., 17.10., 2<strong>1.</strong>1<strong>1.</strong> ter 19. in 25.12.NEWCASTLE – HAMILTONSv. maši bosta na redni 5. nedelji v mesecu: 29.8.in 3<strong>1.</strong>10., obakrat ob 6.00 zvečer.PERTH – OSBORNE PARK, WASv. maši za slovenske rojake sta bili v župnijskicerkvi sv. Kierana v Osborne Parku v nedeljo,<strong>1.</strong>8., in v nedeljo, 8.8., obakrat ob 2.00 popoldne.Naslov: 120 Waterloo Street, Tuart Hill, WA. Letosjih je obiskal p. Darko, ki je bil tam že pred tremileti. Rojaki ste dobili posebno pismo. Patra pa Vasposebej pro<strong>si</strong>va, da nama sporočite morebitnespremembe naslovov, telefonskih številk, elektronskihnaslovov, prav tako za pokojne, da jihobjavimo v Matici umrlih v Mislih.ZLATA OBALA IN PLANINKA, QLDSlovenski rojaki vabijo sorojake iz NSW, ACT,Viktorije in od drugod k praznovanju <strong>1.</strong> obletniceblagoslova kapelice Marije Pomagaj v MarianValley v soboto, 1<strong>1.</strong>9.2010. Slovesno sv. mašobo vodil prof. dr. Drago Ocvirk, ki je lani blagoslovilto našo kapelico. Sv. maša bo v tamkajšnjemsvetišču ob 1<strong>1.</strong>00 dopoldne, nato proce<strong>si</strong>ja inpobožnost pri naši kapelici. Sveta maša bo tudi vnedeljo, 12. septembra, ob 10.30 dopoldne naKlubu Lipa, Gold Coast. Rojaki v Kraljičini deželipa se bomo zbrali pri Božji službi na Klubu Lipav soboto, 20.1<strong>1.</strong>, in zopet v nedeljo, 2<strong>1.</strong>1<strong>1.</strong>, napraznik Kristusa Kralja, na Planinki, ko bomo šlitudi v proce<strong>si</strong>ji k tamkajšnjemu znamenju MarijePomagaj in molili za naše rajne.SV. KRST SO PREJELI:ALEXANDER TERENCE SLATINŠEK, Horsley Park,NSW, <strong>si</strong>n Marka in Jennifer, rojene Stapleton, rojen28.<strong>1.</strong>2010. Botra sta bila Darren Stapleton in KerryClarke. - Merrylands – Sv. Rafael, 23.5.2010.ANNA ROSE NEMEŠ, Concord, NSW, hči Damijanain Liliane, rojene Danev, rojena 9.<strong>1.</strong>2010. Botra stabila Robert in Diana Fisher. – Merrylands – Sv. Rafael,6.6.2010.PRVO SV. OBHAJILOMATEJA KOŠTRICA, hči Jožeta in Jožice, r. Sečkar, jeprejela prvo sv. obhajilo v župnijski cerkvi sv. Monike vEvattu, ACT, v nedeljo, 9.5. Letos julija je praznovalatudi svoj 10. rojstni dan. Mateja in brat Simon rednoministrirata pri naših sv. mašah v Canberri v cerkvi sv.Petra in Pavla. – ČESTITAMO! (Foto stran 30).PRI SV. RAFAELU pa smo obhajali slovesnost prvegasv. obhajila v nedeljo, <strong>1.</strong>8. Kar 6 naših otrok se jeprvič srečalo z Jezusom: OWEN KOCIPER, ETHAN inDELTA McANULTY, TATJANA in MIRJANA NIKČEVIĆin KARINA WADWELL. – Čestitamo in želimo, da bi bilizvesti Jezusovi prijatelji!NAŠI POKOJNIMIRKO LENKIČ je umrl 3<strong>1.</strong>12.2009. Rodil se je18.10.1923 v Breginju. – Pogrebno slovo je bilo v ForestLawn Crematorium v Leppingtonu, nato je bil pokojnikupepeljen.FRANC PADOVAN je umrl v bolnišnici v Wollongonguv nedeljo, 16.5.2010. Bil je <strong>si</strong>n Giovannija in Frančiške,rojene Balon, rojen na Malem Lošinju 5.6.1935. Leta1957 je odšel v Italijo, nekaj časa prebil v kampu Altamura,19.12.1957 pa se je v cerkvi sv. Petra v Rimuporočil z Gabrijelo Lipec iz Bača pri Knežaku. Dve letipotem sta prišla v Avstralijo. Družina je najprej živelana Botany, pozneje v Merrylandsu in nazadnje v CalalaBay, NSW. Frank je bil po poklicu mehanik. Preddvemi leti ga je dvakrat zadela kap, vendar <strong>si</strong> je obakratopomogel. V torek, 4.5.2010, pa ga je ponovno zadelamožganska kap. Krajevni duhovnik mu je podelil zakramente.Pogrebno sv. mašo zanj smo obhajali v četrtek,20.5.2010, pri Sv. Rafaelu v Merrylandsu, nato je bilpokojnik pokopan v Pinegroveu. Franc zapušča polegžene Jelke <strong>si</strong>na Luciana, hčerko Su<strong>si</strong>e in vnuke Michaela,Jes<strong>si</strong>co, Isabello, Rhysa in Braddena. Frank in ženaJelka sta obiskovala krajevno cerkev sv. Mihaela. Radje tudi molil rožni venec.HENRIK – HENRY KAMBIČ je umrl v bolnišnici RoyalPrince Alfred Hospital v Camperdownu, NSW pravtako v nedeljo, 16.5.2010. Rojen je bil 27.4.1931 vPraprošah v župniji Semič. Bil je tretji od šestih otrokAntona in Ane, r. Simonič. Kot mlad fant se je usposo-24 misli | julij - avgust 2010
il za šoferja tovornjaka, nato je bil tudi županov šofer.Leta 1950 je odšel v Italijo, tri leta pozneje pa je prišelv Avstralijo in se zaposlil v Warragambi, NSW. Poročilse je z Marijo, r. Vrtelj. Poročni obred je opravil dr. IvanMikula. Žena Marija je leta 1991 zbolela za rakom inumrla po nekaj mesecih (27.9.1991). Henrik je bil meddrugim zaposlen pri gradnji hidrocentrale pri Snowyju.Tam je ostal 2 leti. Pogrebno sv. mašo zanj smo obhajalipri Sv. Rafaelu 2<strong>1.</strong>5.2010, pokopan je bil na slovenskempokopališču v Rookwoodu polega svoje ženeMarije. Pokojnik zapušča hčer Diano, <strong>si</strong>na Davida vAvstraliji, sorodnike v domovini, v Kaliforniji v ZDA paživita še 2 njegovi sestri.SREČKO SLANA je umrl v ponedeljek, 7.6.2010, vHunter Valley Private Hospital v Newcastlu. Rojen jebil 14.1<strong>1.</strong>1925 v va<strong>si</strong> Bučečovci v župniji Križevci priLjutomeru kot <strong>si</strong>n Alojza in Irene Marije, rojene Kobl.Kot mlad fant je oku<strong>si</strong>l strahote druge svetovne vojne,po vojni pa je, kot toliko drugih mladih fantov in deklet,odšel v Avstralijo, kamor je prispel v juniju 1949. Najprejje živel v Sydneyu, nazadnje pa v Newcastlu. V Avstriji,kjer je bil v begunskem taborišču, sta se spoznala zAnico Andrejaš in se tam tudi poročila leta 1947. Rodilse jima je <strong>si</strong>n Marijan. Srečko je bil zelo sposoben zarazna dela, rad je izdeloval pohištvo, zgradil je dve hišiin je bil vedno pripravljen pomagati, kjer je bilo potrebno.V Fairfieldu je imel kavarno in restavracijo in tudifotografski studio. Nekaj let je bil kmetovalec – farmarin uspešen podjetnik. Imel je močno željo po znanju.Poleg žene Anice zapušča <strong>si</strong>na Marijana z ženo, vnuka,brata Slavka v Mariboru. Sv. mašo za pokojnega smoobhajali pri Sv. Rafaelu na praznik Srca Jezusovega,v petek, 1<strong>1.</strong>6.2010, nato je bil pokopan na slovenskemdelu pokopališča v Rookwoodu.LEOPOLDINA – LEE HERIC, rojena HECKER, je umrla6.6.2010 v bolnišnici v Wollongongu. Rojena je bilav Nemčiji 16.9.1925. Poročena je bila z našim rojakomStankom Hericem, ki je umrl pred nekaj leti. Družinaje živela v Fairy Meadow. Leopoldina zapušča <strong>si</strong>na innjegovo družino v Nemčiji, dve sestri, ki tudi živita vNemčiji, nečakinjo Marijo Ko<strong>si</strong> in njeno družino v Melbournuter sestrično v Benali. Oba z možem sta radaprihajala k našim sv. mašam v Figtree, tudi po moževismrti je prihajala k našemu nedeljskemu bogoslužjuin ostajala povezana z nami. V bolezni je prejela zakramente.Pogrebno sv. mašo smo obhajali v torek,15.6.2010, v naši cerkvi vseh svetih v Figtreeju. Pokopanaje na pokopališču Lake<strong>si</strong>de – Kanahooka.JOŽEF – PEPI MEDVED je umrl 18.6.2010 v bolnišniciCanterbury. Rojen je bil 3.2.1933 v Črni na Koroškemkot <strong>si</strong>n Gregorja in Frančiške, rojene Maze. Leta 1963se je v Paddingtonu poročil z Alojzijo, rojeno Kordan, kije doma z Mirne na Dolenjskem. Pepi je bil po poklicušofer avtobusa in tak<strong>si</strong>ja. Dolga leta je no<strong>si</strong>l križ bolezni,zaradi gangrene je tudi izgubil obe nogi, vendar jemisli | julij - avgust 2010bolezen potrpežljivo prenašal in ostal veder do konca.Prijatelji in znanci so ga radi obiskovali. Pepi in Lojzkasta bila zelo vesela tudi obiskov župnika Toneta Vriskaiz domače Črne in p. Darka. Pepi poleg žene Lojzkezapušča otroke Stanka, Sonjo, Marijo in Jožefa ter 8vnukov, v domovini pa sestro Mojco in brata Ivana innečake. Trije bratje pa so že pokojni. Sv. mašo zanj smoobhajali v župnijski cerkvi Lurške Matere Božje v Earlwoodu,23.6. Pepi počiva na katoliškem pokopališču vRookwoodu.TONI COLNARIČ je umrl v Toongabbie-ju, NSW, v petek,9.7.2010. Doma je bil iz Ormoža, kjer se je rodil4.6.1944 kot najmlajši od desetih otrok Simona in Marije,rojene Vočanec. V Avstralijo je prišel leta 1963 in jedelal kot gradbenik in pri cementnih delih. Cementiralje tudi dvorišče pri naši cerkvi sv. Rafaela. Leta 1979se je pri Sv. Rafaelu v Merrylandsu poročil z JanoPašalić iz Čelebića v Bosni in Hercegovini. Poleg ženeJane zapušča hčerko Antonijo, poročeno Razboršek, invnukinjo Emilijo, v Canberri pa bratranca Jožeta Hebarjain njegovo družino. Sv. mašo smo obhajali v hrvaškicerkvi Kraljice miru v Blacktownu v četrtek, 15.7.2010.Sv. mašo in pogreb je vodil p. Euzebije Petar Mak iz St.John’s Parka, somaševala sta p. Valerijan in tamkajšnjipredstojnik p. Zvonimir Križanović. Toni počiva na Božjinjivi v St. Mary’s, NSW.JANKO IVAN MENIČ je umrl v bolnišnici Westmeadv torek, 13.7.2010, v zgodnjih jutranjih urah. Luč svetaje zagledal 23.12.1920 v Borjani. Bil je <strong>si</strong>n Jakobain Gizele, rojene Koren. V družini sta bila dva otroka,poleg Janka še sestra Barbara. Kot mlad fant je odšelv taborišče Farfa Sabina v Italijo, kjer se odločil zaemigracijo v Avstralijo, kamor je odšel 15.4.195<strong>1.</strong> Letoprej, 1950, sta se v Italiji poročila z domačinko KatarinoCenčič iz Borjane. Najprej sta prišla v Bonegillo,odkoder so pošiljali moške na razna dela. Janka soposlali v tovarno BHP v Newcastle. Pozneje je družinaprišla v Sydney in so nekaj časa živeli v samostanu sesterv Rosebayu. Janko je tam delal na Waterboard-u vSydneyu. Kasneje so kupili farmo v Scone, NSW. Leta1970 sta Janko in Kati farmo prodala in kupila hišo vMerrylandsu. Oba sta pomagala pri gradnji naše cerkvesv. Rafaela in verskega središča in bila redna obiskovalcanašega bogoslužja in prireditev in naša dobrotnika.Janko je bolehal več let, najprej je bil operiran naprostati in kasneje na črevesju, kasneje se je pridružilaParkinsonova bolezen. Zadnje leto in pol je živel v domupočitka v Parramatti. Poleg žene Kati zapušča hčerkoLeanne z možem Tedom in vnuka Bricea. Pogrebno sv.mašo smo obhajali v petek, 16.7.2010, pri Sv. Rafaeluv Merrylandsu, nato smo se od njega poslovili v novikapeli Matere usmiljenja v Rookwoodu.CIRIL KUNSTELJ je umrl v Warramangi, ACT, v nedeljo,4.7.2010, dan pred svojim 70. rojstnim dnem. Rojenje bil 5.7.1940 v Kranju. V Avstralijo je prišel leta25
1958. Poročen je bil z Joan O’Connor, ki je že pokojna.Po poklicu je bil tiskar in je imel svojo tiskarno Ciril’sPrinter. Dolgo je bolehal na pljučih. Ciril zapušča <strong>si</strong>naMichaela z ženo Camelle in <strong>si</strong>nom Dantejem, ki živijov Sydneyu, hčer Melito z možem Stewartom in <strong>si</strong>nomAidenom v Canberri, brata Vlada in njegovo družino vOatleyu, NSW, in nečakinjo Anamarijo in njeno družinov Ryde-u, NSW. Pogrebni obred je opravil domačižupnik g. Anthony Frey v župnijski cerkvi Svete Trojicev Curtinu, ACT. Nato so pokojnega pospremili na Božjonjivo Woden.OLGA STEPHANIE ŽIČKAR, rojena HABOR, je umrlav bolnišnici v Wollongongu 13.7.2010 popoldne.Luč sveta je zagledala 13.1<strong>1.</strong>1932 v Beogradu v Srbiji.Poročena je bila s Francem Žičkarjem, ki je delalv železarni v Wollongongu. Olga je bila dolga letacerkvena pevka v naši cerkvi vseh svetih v Figtreeju indejavna članica slovenske skupnosti v Wollongongu,skrbela je za cerkveno perilo, za cvetje in krašenje, zakuhinjo v dvorani, rada se je udeleževala prireditev inse ob slovesnostih oblekla v narodno nošo. Družinaje bila dejavna tudi v domači župniji St. Columbkille vCorrimalu, kjer je Olga prav tako prepevala v pevskemzboru in sodelovala v življenju občestva. Sin Andrewje naš organist in mežnar v Figtreeju, obenem pa vodicerkveni pevski zbor v Corrimalu. Olga je bolehalasamo dva meseca. Otroci so z ljubeznijo skrbeli zanjo.V bolezni je nekajkrat prejela zakramente Cerkve.Zapušča hčer Kristine ter <strong>si</strong>nove Johna, Freda in Andrewa,v Coomi sestro Jo<strong>si</strong>e Bresnik in družino in vCanberri sestro Amalijo in družino. Mož Franc je umrlže leta 1978. - Pogrebno sv. mašo smo obhajali vdomači župnijski cerkvi v Corrimalu v torek, 20.7.2010.Sv. mašo in pogreb je vodil domači župnik g. GrahamSchmitzer, somaševali so pater Darko, p. Valerijan ing. Edi Sedevčič. Po sv. maši smo jo pospremili na staropokopališče Wollongong.JOŽE ŠUSTER je umrl v domu počitka Northmead vsoboto, 17.7.2010 zvečer. Rojen je bil 22.3.1926 v Kalobjupri Celju kot osmi od desetih otrok Ivana in Marije,rojene Rozman. Doma se je izučil za mizarja. Leta 1954se je v St. Mary’s poročil z Matildo Menhart, ki je domaiz Maribora. Poleg nje zapušča <strong>si</strong>naStevena z ženo Ireno, <strong>si</strong>na Johnaz ženo Carolyne, vnuke Hanno,Aleca, Emmo, Karla in Davida,sestro Jožefo v Avstraliji in sestroAnico v Sloveniji. Bil je dolga letapevec v moškem pevskem zboruKluba Triglav, nato pa pri našemmešanem cerkvenem pevskemzboru pri Sv. Rafaelu v Merrylandsu.Naši ljudje se ga radi spominjajopo zelo lepem glasu. Na Triglavuje bil tudi član odbora. Zadnja letaje zaradi bolezni bival v domu počitka, najprej v Greystanesu,pozneje v Constitution Hill v Northmeadu, kjerga je žena Matilda obiskovala vsak dan. V krogu svojihnajdražjih je tudi sklenil svoje življenje. – Pogrebno sv.mašo smo obhajali v petek, 23.7.2010, pri Sv. Rafaeluv Merrylandsu, pri sv. maši je pel naš pevski zbor.Pokojnemu so spregovorili v slovo njegovi vnuki inpredsednik Kluba Panthers Triglav Peter Krope. Jožepočiva na slovenskem delu pokopališča v Rookwoodu.p. Darko in p. ValerijanIzgubili smo še enega prijateljaZdi se nam, da smo ga že vedno poznali, našega prijateljaJožeta, saj je bil del našega življenja že odkarsmo prišli v Avstralijo. Tisti, ki so se zbrali v davnihzačetkih naše slovenske skupnosti v St. Mary’s, so gamogoče poznali najbolje, saj je bil eden od mladih Slovencev,katere je domotožje potegnilo v družbo drugihSlovencev in skupno so se zbirali ob neformalnihprireditvah, zabavah, družabnih tekmovanjih. Nekaterihimena so že vtonila v pozabo, tako dolgo je že od tegain samo na starih slikah v arhivu še vidimo obraze, ki soorganizirali takratno slovensko skupnost v St. Mary’s.Jože in soproga Matilda sta bila povsod zraven pritakratnem družabnem življenju, prijazna, nasmejana invedno pripravljena pomagati.Ko je obisk Slovenskega okteta v Klubu Triglav dalpobudo za ustanovitev moškega pevskega zbora,je bil Jože Šuster eden od prvih, ki se je prijavil. Tudimnogi drugi so se prijavili, nekateri z lepimi glasovi inposluhom, drugi z veliko voljo in veseljem, le z malomanj sposobnosti in takim je takratni pevovodja BoroŠedelbauer rekel, naj malo bolj potihem pojejo. Jožetutega ni bilo treba, njegov čisti tenor je bil vedno v veseljeposlušalcem in s pevskim zborom Triglav je nastopalvsa leta, na prireditvah v klubu, v drugih klubih,na etničnih festivalih in tudi v Opera House in na radiuSBS. V posebno veselje je bilo Jožetu, ko je bil zborpovabljen na koncertno turnejo v domovino, kjer so nastopilinajprej na množičnem srečanju pevskih zboroviz domovine in izseljenskih krajev, potem pa tudi navečjem številu koncertov po Sloveniji in celo v Celovcuv Avstriji. Jože je pogosto pel solo,kadar je bilo potrebno in še sedajmi zveni v spominu njegova »Ankooo,Ančiceeee, dušo in srce mojeee!«V tem času je prevzel tudi nalogoblagajnika v odboru Kluba Triglavin kot vse drugo, je tudi to nalogoopravljal vestno in natančno. Vtistih ča<strong>si</strong>h so bili pogosto sestankiburni in glasni, a Jože je bilJože in Matilda Šuster med prijatelji.26 misli | julij - avgust 2010
vedno miren in nasmejan, vedno pripravljen z lepo inprijazno besedo za vsakega. Ko se je število pevcev vzboru začelo zmanjševati in so ostali brez pevovodje,se je preostala majhna skupina pevcev pod vodstvomsestre Francke Žižek pridružila cerkvenemu pevskemuzboru in še nekaj let nastopala posebej kot Moški pevskizbor Triglav, medtem, ko so preostali čas prepevali vcerkvenem zboru. Posebno so se izkazali pri pogrebih sposebnim programom pesmi kot so »Vigred se povrne«in »Ultima in mortis hora«.Matilda je bila slabega zdravja in nihče ne bi pričakoval,da bo Jože tisti, ki ga je zadel usodni udarec – Alzheimerjevabolezen. Čeprav je začel bolj in bolj pozabljati,so mu pesmi še vedno ostale v spominu in s pomočjodobrega prijatelja, sedaj že tudi pokojnega RudijaJaksetiča, je še vedno redno prihajal na pevske vaje inna nastope, dokler ga bolezen ni dokončno premagalain se je moral preseliti v dom, kjer morajo bolniki s takoboleznijo biti pod stalnim nadzorom, da se ne izgubijo. Vstarosti 84 let ga je Bog poklical k sebi in v petek, 23. julija2010, smo ga pospremili na slovensko pokopališčev Rookwoodu, kjer že počiva precejšnje število njegovihprijateljev iz moškega pevskega zbora Triglav.Kako zelo ga pogrešamo: pevci na koru, katerim je bilvsem dober prijatelj, verniki v cerkvi, kjer zelo manjkanjegov lepi glas v pesmi, predvsem pa njegova družina,žena Matilda, ki ga je vsak dan obiskovala v domu, oba<strong>si</strong>nova, Stephen in John z družinama, vnuki, katerim jebil nad vse ljubeč in ljubezniv stari ata in ne nazadnjeprijatelji iz Kluba Triglav, ki smo vedno cenili njegovopametno in prijazno besedo in pripravljenost pomagati.Bil je resnično DOBER ČLOVEK! Martha MagajnaŽivljenje in praznovanja pri SD SydneyPoroča predsednik Štefan ŠernekJohn Cvetkovič, čestitamo!V nedeljo, 25. maja 2010, je bilo zelo živahno nanašem društvu. Imeli smo redno zabavo s plesom.Bilo nas je več kot 300 udeležencev. Čestitke zatako uspešen dan in napredek društva.V Merrylandsu je bil krst Alexandra TerenceSLATINŠEK in nato popoldne krstitke v našemdruštvu v veselju, da je mladi Alexander postalkristjan. Čestitamo staršem in starim staršemin vsej Slatinškovi družini in želimo, da bi novikrščenec zrastel v velikega moža in delil srečo inljubezen svojih staršev. Ta dan so praznovali tudidružina KONDA, sorodniki in prijatelji birmanca.Odbor SDS čestita staršem, botrom, starimstaršem, sorodnikom in prijateljem ob veselih dogodkihkrsta in svete birme.Naslednjo nedeljo, 30. maja 2010, je praznovalasvoj 80. rojstni dan gospa VIOLETA ULE. V veselemrazpoloženju, ob dobri kapljici in odlični hraniso ji čestitali mož, otroci in vnuki ter številni prijatelji.Zapeli smo ji “Vse najboljše za rojstni dan”in bil je veseli popoldan. Tudi naplesalismo se. Bog Te živi, Violeta!V nedeljo, 6. junija 2010, staDaniel in Lili NEMEŠ prinesla hkrstu njunega drugega otroka,hčerko ANO. Nato je bilo ko<strong>si</strong>lona SDS. Čestitke staršem,botrom, starim staršem in vsem,ki ste z njimi praznovali od odboraSDS z željo, da bi Ana zrasla vveliko punco in dekle v ponos svojimstaršem in starim staršem. Posebne čestitkenašemu odborniku in kuharju Jožetu Nemeš innjegovi ženi Micki. Bog vas živi!JOHN CVETKOVIČ je praznoval svoj visoki jubilej,90. rojstni dan, v nedeljo 13. junija 2010, nanašem društvu z družino in prijatelji.SDS in odbor jima želi še na mnoga srečna zdravaleta v krogu najdražjih, da bi lahko skupaj praznovalitudi 100. obletnici. “Kol’kor kapljic, tol’ko let,Boga vama daj na svet živet!”Proslavo samostojnosti Republike Slovenijesmo praznovali 27. junija. Sveta maša je bilapri kapelici Marije Pomagaj v parku SDS ob 1<strong>1.</strong>30dopoldne. Maševala sta patra Darko in Valerijan.Hvala Bogu, da se nas je usmilil - imeli smo leposončno nedeljo. Pater Valerijan se ni najboljšepočutil pa je vseeno somaševal. Našemu vabilu kudeležbi svete maše se je odzvalo 110 članov. Some res presenetili. Kapelica in oltar sta bila vsa vcvetju kot še nikoli. Okra<strong>si</strong>li sta Ana Šernek in gospaTruden. Prisrčna hvala našimženam, patrom in vsem vam, dragiprijatelji, ki ste sodelovali pri svetimaši pri kapeli Marije Pomagaj naSDS.Po sveti maši smo imeli ko<strong>si</strong>lo, programin zabaval nas je ansambelVeseli Gorenjci. Naši kuharji so bilizelo zaposleni v kuhinji. Ljudje sose valili v jedilnico z vso paro. Resse je vse malo zavleklo in ljudjemisli | julij - avgust 201027
so bili že zelo lačni. Tudi ta dansmo imeli praznovanje rojstnegadne naše članice. Na žalost somorali naši posebni gostje malopočakati, da so bili postreženi.Se opravičujem.Program je bil zelo pester.Predsednik Štefan Šernek jepomiril publiko in pozdravil vimenu odbora vse navzoče,Rebeka Keen je zapela slovenskoin avstralsko himno. Sledilje govor o dnevu samostojnostiRepublike Slovenije.Program so oblikovali z recitacijo:Danica Petrič - Mir, avtoricaIvanka Škof; Perina Keen –Se vprašam, avtor JanezMedvešček; Zora Johnson –Sedmi dan, avtor Janez Medvešček; naša mladabratec in sestrica Koštrica iz Canberre sta zapelanekaj domačih pesmi in Simon je še zaigralnekaj poskočnih domačih melodij na harmoniko.Čestitamo nastopajočim za odličen in pester program.Zahvalo vsem je izrekel predsednik Štefan.Sledil je ples ob zvokih ansambla Veseli Gorenjci.Imeli smo zelo uspešno popoldne, proslavo inzabavo v čast RS. Dvorana je bila do zadnjegakotička zasedena. Vsem navzočim se iskrenozahvaljujem za tako uspešen dan.Hvala tudi Igralski skupini iz Melbourna, izslovenskega verskega središča Kew, ki jenastopala v Merrylandsu. Bilo je zelo lepo. Vnedeljo popoldne smo jim postregli z domačohrano in krofi na našem društvu. Imeli smonepozaben dan z rojaki iz Melbourna.Še pridite in nas obiščite, naš edini slovenskidom v Sydneyu. Hvala za zahvalno kartico, ki stenam jo poslali.V torek, 29. junija, smo organizirali Slovenskivečer z večerjo, glasbo in plesom za Lionsklub iz Slovenije in drugih držav Evrope.Organizatorji iz Slovenije so: Anton Hrvatič –Governer, Marko Vidnjevič in Andrej Grobler.Prišlo je okoli 50 članov iz Evrope, naši gostjeorganizacij iz Sydneya in ostali člani naše skupnosti.Skupno okoli 135 udeležencev. Muzikantjesmo bili: Štefan Šernek in Pavle iz Alpskihodmevov, Vladota in kitarista iz The Masters.Naši obiskovalci iz Evrope so bili navdušeni inponosni na nas Slovence v Sydneyu. Opisali sonas, da smo vljudni, prijazni ljudje in, da imamoodlično hrano, domačo muziko in prekrasen dom,ki je lahko res ponos nas vseh.Hvala rojakom iz Slovenije za tako lepe besede.Hvala pa tudi našim kuharjem in kuharicam zadobro hrano ter seveda glasbenikom, ki nasvedno radi razveselijo. Slovenske goste so doOpera House v Sydneyu ta večer spremljalaSimon Koštrica iz Canberre s svojo harmoniko terMarko Vidnjevič s harmoniko društva. Ura je bilaže pol ene zjutraj, ko smo zaprli vrata društva inse tudi mi odpravili domov na zasluženi počitek.Zahvala vsem odbornikom za sodelovanje.28 misli | julij - avgust 2010
Obisk Igralske skupine iz Kew, MelbourneIgralska skupina iz Kew je v začetku junija obiskala Merrylands komedijo v dveh dejanjih “Poročni list”.V dvorani verskega središča Merrylands so nastopili v soboto zvečer po sv. maši in v nedeljo opoldne po jutranjisveti maši. Pod vodstvom režiserk Drage Gelt in Ljubice Postružin so pripravili lahkotno komedijo, ki je gledalcenavdušila in razveselila.Velik del igralcev so biliiz druge generacije slovenskihpriseljencev, ki jimslovenščina ni vsakdanjijezik in zato zaslužijo šeposebno pohvalo, da sosvoje vloge predstavilitako gladko in tekoče.Tudi scena je bila pripravljenamoderno in zanimivos kombinacijo zaves inpohištva, tako, da splohnismo pogrešali kulis, kotsmo jih bili navajeni.Hvala lepa, Slovenciiz Melbourna, za lepodoživetje!Poročilo o svetovni Lions konvenciji, Sydney 2010misli | julij - avgust 2010V Sydneyu je med 28. junijem in 2. julijem 2010potekala svetovna lions konvencija, na kateri jebila prisotna tudi dvajsetčlanska slovenska delegacija.Pretežni del slovenskih lionsov je z brniškega letališčaodpotovalo že 24. 6. v organizaciji potovalne agencijeOkarina in liona Boruta Šraja.Zaradi priprav in drugih obveznosti smo nekateri prispeliv Sydney že nekaj dni pred pričetkom konvencije invzdušje ob prihodu je bilo naravnost fantastično, vse vznamenju lionizma. Tako smo že na letališču lahko opazilinapise na transparentih in zastavah, ki so oznanjalisvetovno lions konvencijo. Avstralski lion<strong>si</strong> so poskrbeli,da so na vsaki pomembni točki imeli predstavnike, ki sonas usmerjali in nam dajali informacije. Organiziran jebil poseben prevoz na določenih relacijah in skoraj ni gabilo v mestu, ki nebi vedel za Konvencijo.Že v soboto, 26. 6., smo pričeli z postavitvijo stojnice vKonvencijskem centru, pri čemer so nam pomagali šeuslužbenci avstralske turistične agencije Beyond Slovenia.Za gradivo na stojnici je poskrbela STO v časutrajanja konvencije, pa je informacije o Sloveniji posredovalaprej navedena agencija. Zanimanja za Slovenijoje bilo veliko in izkazalo se je, da je bila organizacija inpostavitev stojnice upravičena.V nedeljo, 27. 6., smo se s pomočjo g. Andreja Groblerja(v Avstraliji živečega Slovenca), odpeljali v Slovenskodruštvo Sydney, kjer smo se dokončno dogovorilio protokolu za Slovenski večer, napovedan za torek,29.6., ob 18.00 uri. Priznati je treba, da so nas v društvuprisrčno sprejeli in da so bili navdušeni nad idejo, daSlovenski večer organiziramo prav pri njih. Prijaznost involja za sodelovanje sta obetala prijeten večer. Naslednjidan (28.6.) so organizatorji (Lions clubs International)poskrbeli za registracijo delegatov z vsega sveta in takose je uradno pričela Konvencija, kljub temu, da so ženekaj dni prej potekala predavanja za nove guvernerjein druge funkcionarje. Tega dne so pričele delovati tudirazlične komi<strong>si</strong>je, ki so formirane predvsem za volitvena konvenciji in delovanje LCI. V Konvencijskem centruSydney so potekala tudi vzporedna predavanja narazlične teme in za spremljevalce delegatov je bil organizirananimacijski program, oziroma ogledi mesta inkoncertov.V torek, 29.6., je po ulicah Sydneya potekala paradanarodov in slovenski distrikt je zastopalo skoraj tridesetoseb, med katerimi je bila tudi družina Koštrica iz Canberre.Lion Marko Vidnjevič in Simon Koštrica sta igralana harmoniki, sestra Mateja pa je s pomočjo ostalih prepevalaslovenske pesmi. Oba mlajša člana družine stabila napravljena v slovensko narodno nošo in tako je bilše dodatno popestren videz naše skupine. Na paradije sodelovalo preko sto skupin držav udeleženk konvencije,ki je potekala vse od Hyde Parka do znamenite29
operne hiše. Gledalcev, fotografov in reporterjev je biloizjemno veliko, kar je kazalo na veliko zaintere<strong>si</strong>ranostjavnosti za ta lionistični dogodek nasploh. Istega dnesmo slovenski lion<strong>si</strong> pripravili Slovenski večer za povabljenelionse (udeležence na konvenciji) in Slovence, kiživijo v Avstraliji. Dobrodošlico v Slovenskem društvu inAvstraliji sta nam izrekla predsednik g. Štefan Šernekin častni generalni konzul Slovenije v Avstraliji, g. AlfredBrežnik. Lionse in druge goste so z govori pozdraviliše: Anton Horvatič (guverner), Janez Bohorič (PGD)in Ernst Mue<strong>si</strong>l (PID). Za prijetno plesno glasbo je obdobri večerji poskrbel ansambel Štefana Šerneka ml.,program pa je povezovala Tania Smrdel, <strong>si</strong>cer novinarkana radiu SBS, zadolžena za slovenski program vSydneyu. Večer, na katerem je bilo prisotnih preko stogostov, se je razvil v prijetno atmosfero in razpoloženismo se po zaključku vrnili na »začasna« domovanja.Prva plenarna seja, ki je sledila naslednjega dne, se jeSlovenska delegacija v Sydneyu.Slomškova šola Excur<strong>si</strong>onOn Sunday the 30 th of May, the children and parentsof the Slomškova šola, Kew, went for anexcur<strong>si</strong>on to the Ian Potter Children’s Garden,which is in the Botanical Gardens. We got to seeall of the children’s garden, as well as learninglots of new words in Slovenian. My favourite partwas playing pole chasey in the bamboo forest.We even learnt a fun song in Slovenian withoutthe parents knowing! I think everyone enjoyedthe excur<strong>si</strong>on and learnt lots of new words.We wish it could have lasted longer.Thankyou to Veronica, our teacher, for a veryspecial ‘Slovenian excur<strong>si</strong>on’!Fotografija je na strani 59.Amelia Miklavecodvila pred nekaj tisoč prisotnimi. Ob tem smo res lahkozačutili, kako mogočna je naša svetovna humanitarnaorganizacija, ki šteje skoraj milijon štiristotisoč članov.Popoldan smo se odpravili na ogled znamenite plažeBondi in ob sončnem zahodu smo lahko opazovalideskarje na morju in nekaj pogumnih kopalcev, ki sose kopali v topli vodi, ki je tistega jesenskega dne imelaše dobrih 19 stopinj Celzija, medtem ko se je zunanjatemperatura že spuščala proti 15 stopinjam. Druga plenarnaseja je potekala <strong>1.</strong>7. in na njej so se prestavilikandidati za mednarodne direktorje in med njimi lionJanez Bohorič, ki je bil v petek, 2. 7. 2010, izvoljenza mednarodnega direktorja za področje Evrope. Stem je bila za slovenski lionizem dosežena najvišja amplitudadelovanja v okviru LCI. S ponosom in veseljemsmo opazovali razgla<strong>si</strong>tve izida volitev. Zaključni ceremonialv Sydney Entertainment Centru je bil povsemv režiji novega mednarodnega predsednika LCI (Sid L.Scruggs III.), ki prihaja iz Amerike.Popoldan smo se nekateri, ki smo še nekaj dni ostaliv Sydneyu, poslovili od večine slovenskih delegatov inčlanov družin, ki pa so nadaljevali turistično popotovanjepo Avstraliji. Ostali pa so naredili turo do Cairnsa,od koder so prileteli nazaj v Slovenijo. Za nami je torejena najuspešnejših mednarodnih konvencij in lahko biše pripisali, da je to krona ob obletnici dvajsetletnegadelovanja lionizma v Sloveniji. Za uspešno izvedbo innastop v Sydneyu se moramo najprej zahvaliti vsem, kiso sodelovali v organizaciji obiska konvencije, takoj zatem pa seveda vsem, ki so se konvencije tudi udeležili.Posebna zahvala gre še slovenski skupnosti v Avstralijiin vsem sponzorjem, ki so prispevali materialnain denarna sredstva za obisk konvencije v Sydneyu.Marko VidnjevičDružina Koštrica iz Canberre s patrom Darkom.30 misli | julij - avgust 2010
Iz kluba Triglav - PanthersPiše Martha MagajnaOBISK 'REPTILE PARKA'PRI GOSFORDU V MESECU MAJU 2010Imeli smo srečo, da je bilo po celem tednu deževjanad vse lepo in sončno vreme, bolj podobnosončnemu majskemu dnevu doma v Sloveniji.Kadar sliši človek ime 'Reptile Park', <strong>si</strong> predstavlja,da bo videl tam samo kače, krokodile inkuščarje in nič drugega. Ni res! V lepo urejenemživalskem vrtu se vidi tudi veliko drugih zanimivihživali, največ takih, ki jim je domovina Avstralija,pa tudi drugih.V Fagan Parku.misli | julij - avgust 2010Ob vstopu v Reptile Park so nam v jedilnici na prostemnajprej postregli s kavo ali čajem in odličnimisvežimi ‘scons’, še toplimi, ravno iz peči in nanjesmo lahko naložili po želji jagodno marmelado insvežo stepeno smetano - Ummmm, jam! Zatem sonam dali zemljevid živalskega vrta in vrečko hraneza živali. Na prijetni ograjeni livadi so nas pričakalikengeruji vseh barv in velikosti, emu-ji in race terdruge pernate živali, za katere niti nisem <strong>si</strong>gurna,kako se imenujejo. Vrečke so bile kmalu prazne innadaljevali smo pot do ograd z wombati, želvamivseh velikosti, kuščarjev od najmanjših pa vsedo ribnika s krokodili, velikih kletk s koalami,‘tasmanian devils’, s papigami vseh barv pado vhoda skozi usta ogromnega krokodila vklimatizirane prostore, kjer stanujejo kače inpajki. Brrrrr!Po obisku Reptile parka smo obiskali šeWinter Park, kjer pripravljajo čokolado in kozarcemedu, zraven pa tudi marmelade inparadižnikove omake, ki imajo okus, kot da jihje pripravila stara mama v davnih ča<strong>si</strong>h v našistari domovini. Po ko<strong>si</strong>lu v klubu v Gosfordusmo se odpravili proti domu.“GOLDEN LOG“ V JUNIJUV mesecu juniju smo najprejobiskali Fagan Park pri Galstonu,pravi raj za družinskeizlete, z ribnikom, nasadi invelikim prostorom z BBQpripravami, paviljoni in mizami.Za ko<strong>si</strong>lo smo se ustaviliv “Burning Log “ - gledališkirestavraciji, kjer so nam polegokusnega ko<strong>si</strong>la postregliše z zabavnim programompesmi in šaljivih skečev. Napoti domov smo se ustaviliše v rastlinjaku Swanes vDuralu, katerega posebnostso posebno številne vrstevrtnic in drugega cvetja.Pred odhodomiz Reptile Parka domov.31
KRIŽARJENJE PO ZALIVIH“SYDNEY HARBOUR”V juliju smo se najprej ustavili zajutranjo kavo in pecivo v japonskihvrtovih v mestecu Auburn in večinaizletnikov je bila presenečena, dase praktično sredi mesta najdetako lepa oaza miru in lepote. Potsmo nadaljevali v mesto, kjer smose v Darling Harbour vkrcali naladjo “Rhythmboat” slovenskegarojaka Alana Berkopca. Po nekajurnemkrižarjenju po morju sonam postregli z okusnim ko<strong>si</strong>lompo izbiri, nas zabavali z živo glasbo, poleg tegapa nas je razveselil mladenič, ki nas bi z izgledomin žametnim glasom skoraj prepričal, da je ElvisPrestley še vedno med nami. Navdušeni in zadovoljnismo se pod večer vrnili domov.BALINANJE V KLUBU TRIGLAV:POKAL DNEVA DRŽAVNOSTI 2010Kakor vsako leto, ko se bliža dan praznikadržavnosti Republike Slovenije, balinarji Triglavapovabijo balinarje ostalih slovenskih klubov natekmovanje za pokal Dneva državnosti RepublikeSlovenije. Vabilu so se poleg triglavskih balinarjevodzvali balinarji Slovenskega društva Sydneyin Kluba Planice Wollongong; za balinarje iz Canberrepa je bilo v zgodnjem zimskem jutru prehladnoin predaleč. Tekmovalna moštva so bilaizžrebana mešano iz vseh treh klubov in zmagovalciso bili: Prvo mesto: Tone Uršič - Triglav in JožeŽeleznik - Planica Wollongong.Drugo mesto: Karlo Lenarčič-Triglav, Emil Hrvatin - Triglavin Jože Markočič – SDS. Tretjemesto: Miro Smrdel in Mirko Kalac- oba SDS. Četrto mesto: AlbinSedmak, Ivanka Gerdevič –Triglav.SLOVENIANOF THE YEAR AWARDS 2010V okviru praznovanja dnevaVinko Ovijač (desno) slovenske državnosti Klub Triglavs sorodnikoma iz domovineSydney vsako leto organiziraMarjanom in Manico Kastelic.podelitev priznanj za delovne Slovenceiz različnih slovenskih organizacij v NSW zapreteklo leto, v tem primeru za leto 2009. Pripravljalniodbor, sestavljen iz zastopnikov vseh slovenskihorganizacij, je izbral Slovence, ki so se odlikovaliv preteklem letu s pridnim delom v krogusvoje ožje ali širše organizacije, nekateri pa tudiza svoje življenjsko delo v slovenski skupnosti.Letošnja svečanost »SLOVENIAN OF THEYEAR AWARDS« je bila posvečena vsem našimfrančiškanskim patrom, sestram in duhovnikom,ki so zvesto služili Bogu in slovenski skupnosti vpreteklih 60 letih. Slovenska skupnost jim dolgujevečno hvaležnost, da so s svojim delom pomagaliustvariti, oblikovati in negovati našo duhovno inkulturno zavest slovenske skupnosti v naši novidomovini pod Južnim Križem.Naši frančiškanski patri v Sydneyu od leta 1951do danes so: Pater Klavdij Okorn, p. BenoKorbič, p. Rudolf Pivko, p. Bernard Ambrožič,p. Odilo Hajnšek,p. VALERIJAN JENKO OAM,p. Lavrencij Anžel, p. JanezTretjak, p. Ciril A. Božič,p. Tomaž Menart, p. MetodOgorevc, p. Filip Rupnik,p. DARKO ŽNIDARŠIČ.Škofijska duhovnika:g. dr. Ivan Mikula,g. EDVARD SEDEVČIČ.Sestre frančiškanke:s. Ksaverija Jerebic,s. Hilarija Šanc, s. MirjamZmagovalciprvih štirih mest.32 misli | julij - avgust 2010
Predsedniki slovenskih organizacij v NSW:Ivan Rudolf - Wollongong, Maria Grosman -Newcastle, Peter Krope - Triglav Panthers,Štefan Šernek – SDS.Horvat, s. Marija Kadiš, s. Francka Žižek.V naši brošuri, ki smo jo izdali posebej za topriložnost, pa smo našteli imena vseh, ki sodelovali v Avstraliji.V Klubu Triglav smo se zbrali v nedeljo, 20. junija2010, da bi proslavili slovenski narodni praznikin z nami so se zbrali uspešni kandidati, njihovedružine in prijatelji. Prireditev je še polepšaldekliški pevski zbor ‘Južne Zvezde’, ki je polegslovenske in avstralske himne zapel še dve lepipesmi, posebno presenečenje pa so bili plesalci‘GGY plesne šole’ z ognjevitim programomšpanskih in južnoameriških plesov.DOTACIJE ZA SLOVENSKO SKUPNOSTV okviru proslave slovenske državnosti so bilepodeljene tudi vsakoletne dotacije, s katerimi KlubTriglav Panthers podpira slovensko arhivsko organizacijoHASA NSW in tiskovni sklad slovenskerevije Misli. V imenu obeh sta denar sprejela MarthaMagajna za HASA NSW in g. Eddie Sedevčič zatiskovni sklad »Misli«.Letošnji nagrajenci so bili:<strong>1.</strong> ANDREW ŽIČKAR - Slovenian Outstanding Volunteerof the Year for Planica Wollongong.2. MARGARET HATEŽIČ - Slovenian Outstanding,Senior Citizen of the Year for Planica Wollongong. 3.CILKA PRINČIČ - Slovenian Outstanding,Volunteer ofthe Year – Newcastle.4. ROBERT FISHER – Slovenian Outstanding Volunteerof the Year SD Sydney.5. HERMAN ŠARKAN – Slovenian Outstanding SeniorCitizen of the Year - Versko središče Merrylands. 6.TEJA IN IVO BAVČAR – Slovenian Outstanding Volunteersof the Year v verskem središču Merrylands. 7.TANJA SMRDEL – Australian Slovenian Achievements.8. KARLO SAMSA - Slovenian Life Time AchievementAward,Triglav. ANDREW ŽIČKAR, NSW Slovenian OutstandingVolunteer of the Year 2009, Planica Wollongong.Slovenski nagrajenci za leto 2009: sedijo z leve:Cilka Prinčič, Ivo in Teja Bavčar, Herman Šarkan.Stojijo z leve: Robert Fisher, Tania Smrdel, KarloSamsa. Na fotografiji manjkata nagrajenca iz PlaniceWollongong. Gospa Margaret Hatežič okreva po težkibolezni in je morala takoj po prejemu priznanja zapustitisvečanost, medtem, ko je bil Andrew Žičkar zadržanzaradi bolezni v družini in je v njegovem imenu sprejelpriznanje g. Ivan Rudolf, predsednik kluba Planica Wollongong.Plaketi s priznanjem sta bili podeljeni obemanagrajencema iz Wollongonga nekaj tednov kasnejena svečanosti pri popoldanski sveti maši v cerkvi vsehsvetih v Figtree.misli | julij - avgust 201033
Andrew Žičkar je eden od mladih avstralskihSlovencev druge generacije, ki jih naša skupnostnad vse potrebuje: združuje spoštovanje do slovenskezgodovine in tradicij z poznavanjem modernetehnologije in je tudi pripravljen uporabiti tosvoje znanje za dobro slovenske skupnosti v Wollongongu.V ta namen je pripravljen darovati skupnostisvoj čas, trud in znanje, kar ima neizmerenpomen za Slovence v Wollongongu.Andreju je umrl oče, ko je bil star 12 let in matije ostala sama s štirimi otroki. Andrej je obiskovalslovensko šolo, ki jo je vodila obiskujoča sestraMirjam. Bil je tudi član mladinskega pevskega zbora“Zlati glas”. Leta 1979 je začel igrati klavir prislovenski službi božji v Villa Maria v Wollongonguin to nadaljuje še vse do danes v slovenski cerkviv Figtree. Pomaga tudi patrom, kadar je treba, skrbiza cerkev in okolico, zadnja štiri leta je bil tudičlan odbora Kluba Planica Wollongong. Je doberorganizator in rad prevzame skrbza obiskovalce in klubske prireditvein je vedno na razpolago, kadarje treba. V zadnjem času imel šedodatne skrbi zaradi težke bolezninjegove matere Olge, ki jo je predkratkim Gospod rešil trpljenja in jovzel k sebi.Naše iskreno sožalje, Andrej!MARGARET HATEŽIČ, NSWSlovenian Outstanding SeniorCitizen of the Year 2009,Planica Wollongong.Margaret Hatežič roj. Mali je biladoma iz Maribora v Sloveniji in jeMargaret Hatežičin Andrew Žičkar.kmalu po vojni z družino prišla v Avstralijo. Celadružina se je hitro vključila v Slovensko društvo“Danica” v Wollongongu. Leta 1965 je poročilaMarjana Hatežiča. Imela sta dve hčeri, ki sta juvzgojila v slovenskih tradicijah, s slovensko šoloin slovensko besedo v domači hiši. Po ustanovitvikluba “Planica“ je Margaret nadaljevala z delomv slovenski skupnosti in medtem, ko sta hčerkisodelovali pri slovenskih prireditvah in nastopih,je bila Margaret najprej blagajničarka in nato klubskatajnica v klubu Planica, vse do leta 2009, koje morala prenehati z delom zaradi slabega zdravja.Margaret je začela tudi s slovenskim arhivomna področju Wollongonga in se je v ta namenudeležila arhivarskega seminarja v Sloveniji.Ko je cerkev Vseh svetnikov leta 2008 slavila25-letnico obstoja, je Margaret zbrala in uredilaknjigo “V zavetju Vseh svetnikov”, s slikami inbesedo je predstavila zgodovino cerkve in vsehljudi, ki so bilo v preteklih 25 letihpovezani z njo. Knjiga, delno vslovenščini in delno v angleščini,z velikim številom zgodovinskihslik, je bila velik uspeh slovenskihzgodovinarjev med Slovenci v domoviniin med izseljenci. MargaretHatežič je dobra, zavedna Slovenka,ki nikoli ni pozabila svojih korenin.S svojim delom v društvu Planicain z zbiranjem in ohranjevanjemslovenske zgodovine v Avstraliji jenapravila neizmerno delo za slovenskoskupnost in res zasluži našespoštovanje in priznanje.BALINARJI V KLUBU TRIGLAV: POKAL DNEVA DRŽAVNOSTI 201034 misli | julij - avgust 2010
IZ Kraljičine dežele - QLDPiše Mirko CudermanMISLI nam vedno prinesejo dosti lepega in zanimivega. Vesel sem bil dopisa“Samo Bog je lep” profesorja g. Draga Ocvirka iz Salomonovih otokov, saj me jetudi med ostalim spomnil na leto 1970 - na moje šestmesečno delo prikonstrukciji rudnika bakra v Bougaiville, ki spada v isto področje. Gospod Dragoje tudi lepo opisal dogodke ob novi kapelici. Hvaležen sem bil tudi g. JožetuKošoroku, da je tako lepo razložil svoje spomine “Slovenci v Brisbanu” nazačetno dobo snovanja brisbanske slovenske skupnosti, kakor tudi Cilki Žagar zanjen dopis “Kobilica in mravlja”, saj v njem prepričljivo prikaže življenje in značajavstralskega sodobnega človeka.Tukaj nadaljujemo s tradicijo društvenih prireditev – predvsem rednihdruštvenih piknikov. Pri društvu Planinka je vsako prvo in drugonedeljo v mesecu, na naslovu 146 Redland Bay Road, Cornubia.Poleg tega se nas je skromno število rojakov zbralo tudi pri vsakoletnibrisbanski telovski proce<strong>si</strong>ji – Corpus Christi proces<strong>si</strong>on, ki jo je vodilpomožni škof Jožef Oudeman. Ta lepa tradicija je vsako leto številnejšaz verniki iz Brisbana in okolice. Tam se Slovenci predstavimo z banderoMarije Pomagaj. Letos je bandero Marije Pomagaj no<strong>si</strong>l Jože Gjerek –graditelj kapelice v Marijini dolini. Fotografijo z našim bandero je objavil tuditukajšnji tednik Catholic Leader.V soboto, 3. julija 2010, se je društvo Planinka odzvalo vabilu priMulticultural Logan festivalu in sodelovala s svojo stojnico, kjer soobiskovalcem predstavili Slovenijo, naša ročna dela in jim tudi postregli sslovenskim pecivom. Pri tem so sodelovali v narodnih nošah predsednikVladimir Langeršek, Milena Langeršek, Zofija Durič, Marija Tomas in MojcaCvetkovič, ki je ob tej priliki predstavila slovensko pitno vodo Costello.Bili smo zelo uspešni, saj smo lepo predstavili Slovenijo in prodali vse,kar smo nudili obiskovalcev, mi je z veseljem razložila MilenaLangeršek. V sklopu Art and Frienship prireja Logan OpenStudio večdnevne razstave ročnih del v okolju tukajšnjeobčine, kjer bo tudi razstava v dvorani društva Planinke vsoboto 24. julija, kamor so vabljeni k sodelovanju v<strong>si</strong> našiumetniki in umetnice domači umetnin.Na prvo nedeljo v mesecu juliju smo dobili obisk slovenskegaduhovnika patra Darka, ki je za tukajšnje rojake darovalslovensko sveto mašo v dvorani društva Planinke. Karel Knapje pripeljal patra Darka in tudi gosta iz Slovenije, g MihaKodermana, na društvo Planinka. Že rano zjutraj je peljal obana ogled kapelice Marije Pomagaj v Marijino dolino. Pater nasje v pridigi posvaril, naj vidimo in cenimo duhovne vrednotein duhovno bogastvo katoliške Cerkve in ne samo gledatimaterialnost. Prav je, da cenimo ogromno dobrega dela, ki gastorijo številni duhovniki za dobrobit skupnosti in cerkvenegaobčestva in ne nasedati medijem, ki največkrat poročajo samonegativne stvari. Po maši smo se spomnili tudi 19. obletnicesamostojne Slovenije. S patrom Darkom smo nazdravili naširodni domovini in zapeli Zdravljico. Spregovoril je tudi naš gostiz Slovenije Miha Koderman, ki se zanima za slovenske rojakein organizacije v Avstraliji in vodi znanstveno spoznavanjeetničnega turizma v okviru Univerze na Primorskem.Za konec nam je Vika Gajšek deklamirala svojo pesem omisli | julij - avgust 201035
Slovencih in njihovih narečjih.Naj še dodam, da je 25. junijaže prva obletnica, odkar nam pozaslugi Ivana Pišotka v mestuBlackwater plapola tudislovenska zastava skupno zzastavami drugih narodov.Pater Darko in Miha Koderman(na fotografiji desno) sta se natopodala v planine na Mount Mee.Miha je z zanimanjem pregledovalarhivske dokumente in mitudi mar<strong>si</strong>kaj pomagal z nasvetipri računalniku, saj je on pravi mojster v tej stroki. Veselime, da je zanimanje v domovini za našo slovenskoskupnost in da je vsestranskapovezava. V naši sredi smo imeli tudi bivšegaBrisbančana Štefana Hozjana, ki nas je obiskal iz domovine,kamor se je že pred leti odselil in <strong>si</strong> tam ustvarildom in družino. Ko je Štefan zvedel o novi kapeliciMarije Pomagaj v Marijini dolini, jo je bil zelo veselže, ko jo je videl na sliki v brošuri. Po obisku tam pami je sporočil: “Bil sem prijetno presenečen nad celotnodolino, prehodil sem ves križev pot in <strong>si</strong> ogledalpraktično vse kapelice in seveda pomolil pri naši MarijiPomagaj. Zelo lepo je tam in tako mirno ter veličastno.”BOCCE CLUB LIPA, Gold Coast,QLDporoča Jožica PolakŠtefan je po rodu iz Prekmurja inse dobro pozna z nekaterimi graditeljitega lepega svetišča, zatomu je kapelica še toliko dražja.V soboto, 1<strong>1.</strong> septembra 2010,bo tudi prvo letno srečanje Slovencevv Marijini dolini pri kapeliciMarije Pomagaj: Prva obletnicablagoslovitve kapelice.Jože in Marta Gjerek se žepripravljata na ta prazničen danz lepo urejenim vrtom okoli kapelice.Upamo in želimo, da se boveliko rojakov iz vse Avstralije zbralo na to slavnostnosrečanje pri naši Mariji Pomagaj - Kraljici Slovencev vMarijini dolini. Fr. Columbo se v svojem gla<strong>si</strong>lu MARY'SROSE posebno lepo spominja melbournškega pevskegazbora »with beautiful <strong>si</strong>nging«. Zato končujems pozdravom: Nasvidenje v Marian Valley, Canungra.Dobrodošli! Sveta maša bo tudi v nedeljo, 12. septembra,ob 10.30 dopoldne v prostorih kluba Lipa.Sporočamo vsem rojakom, da je v domu Sannymeadev Caboolturi v četrtek, 12. avgusta 2010, umrla PAVLAMarinovič. Več podatkov o njej bomo objavili v prihodnjihMislih.V nedeljo, 9. maja 2010, smo praznovali dan naših dragihmamic. Zbralo se je izredno veliko število naših rojakovin prijateljev. Naši pridni očetje so poskrbeli za dobroko<strong>si</strong>lo. Pripravili smo kratek program za naše mamice.Pesnitev »Predraga mamica« je recetiral predsednikMarjan Polak iz moje knjige »Tihi glas iz globočinesrca.« Dve pesmi sta bili namenjeni našim mamicam,ali nam ni uspelo. Imeli smo okvaro z ozvočenjem; upajmoda ni bilo zamere. Med nami je bil ta dan g. RomanoBukarica. Zapel je eno od namenjene pesmi »Mati -Mati moja« pevke Simone Weiss. Izbrali smo »mamoleta« - našo pridno gospo Marico Pal. Podarili smo ji vzahvalo šopek rož in veliko kartico z voščilnimi imeni.V<strong>si</strong> navzoči prijatelji pa smo Marici veselo zaploskali.Tako smo zaključili z programom. Ple<strong>si</strong>šče je napolnilnaš poznani muzikant g. Jurgen z odlično glasbo in nasje zabaval tja v pozen popoldan.IZLET V TOOWOOMBOV lepem jutru nedelje, 13. junija 2010, smo se zbralina parkirišču v Ashmore. Tam nas je že čakal velik avtobus.Ljudje so pričeli hitro napolnjevati sedeže, bilonas je sedeminštirideset veselih nasmejanih obrazov.Predsednik Marjan Polak je najprej pozdravil vse rojakein nam predstavil šoferja avtobusa, gospoda Paula. Potovanjeje bilo zelo prijetno, ljudje so veselo kramljalimed sabo. Ustavili smo se na hribčku v velikem parku,nudil nam je lepi pogled na mesto Toowoomba. ŠoferPaul nam je postregel s toplo kavico, čajem in sladkimprigriskom. Vreme je bilo super, ponavadi je zelo hladnov tem kraju. Čas nas je preganjal, odpeljali smo se kToniju in soprogi Rainhild Oberman, ki sta nas veselosprejela. Zavzeli smo ves njihov prostor in še nekaj rojakovje moralo sedeti zunaj. Hitro sta nam postregla stoplimi domačimi klobasami. Za ko<strong>si</strong>lo sta nam podarila22kg težkega, na ražnju pečenega prašička, dobregakruha, rdečim in belim domačim vinom, odbor pa jepripravil krompirjevo in zelno solato. Da smo imeli takolep izlet, je bilo darovano veliko truda, cena je bila samo$25 po osebi. Prisrčna hvala Toniju in soprogi za vsedobrote in delo.V soboto, 3. julija 2010, je daroval sveto mašo pri društvuLipa Gold Coast pater Darko. Zbralo se je okoli dvajsetnaših rojakov. Med njimi je bil tudi gost iz Slovenije,Miha Koderman. Žal nama je, da se nisva udeležila tegasnidenja, bila sva namreč na poroki tisti dan. Karel Knapje prevzel oskrbo in prenočišče za patra Darka in MihaKodermana.Lep pozdrav vsem bralcem Misli!36 misli | julij - avgust 2010
Iz mi<strong>si</strong>jonov - s Salomonovih otokovVina nimajo!Za prvo nedeljo na Salomonih so me poslali maševatna postojanko v Burns Creeku - Burnsov potok. Čepravse kraj imenuje po ameriškem heroju iz druge svetovnevojne, pa se ne morem otresti občutka, da v resnici pomeniGoreči potok. Tam je namreč pred dvema letomamožakar, ki ustrahuje vso okolico, podtaknil ogenj v župnijskodvorano. Za nekaj časa so ga vtaknili v zapor, aje bil kmalu na prostosti. Zdaj je grozil, da bo zažgal šecerkvico sv. Vincencija. A preden je grožnje uresničil, jespet sedel, ker je med mašo z nožem napadel enkratmi<strong>si</strong>jonarja Ivico, drugič pa Binga. Kadar sem lani šelmaševat v Burns Creek, me je vedno stiskalo pri srcuin skrbelo, kaj vse se utegne pripetiti. Ko sem bil zdajdoločen za to dokaj nevarno predmestje, če lahko takoimenujem brezštevilne koče in blatno, kot njivo preoranocesto v njem, sem samo stisnil zobe. Vem: nekdo pačmora tja! Ivica in Bing tja ne gresta, šok je bil prevelik, 81letni Victor je bil tam pred tednom dni, drugih pa trenutnona mi<strong>si</strong>jonu ni. A sem kaj hitro nehal stiskati zobe, saj sose kar sami postavili v ''cheese'', ko mi je Victor povedal,da so ljudje cerkev prestavili na drug, bolj miren kraj obreki Lungi.Pred osmo sem krenil še s tremi bogoslovci na pot.Sicer gredo fantje tja redno pred sedmo uro z busom– to zna biti ali kombi ali tovornjak – ker poučujejo vnedeljski šoli. Poleg verouka in priprave na prejemzakramentov učijo otroke še pisati in brati, saj jih karpolovica ne hodi v šolo. Nekaj zato, ker se staršem tone zdi potrebno, večinoma pa zato, ker ni denarja zašolnino. Nedeljska šola je tako za množico otrok edinapriložnost, da pridobijo nekaj osnovnih veščin iz branjain pisanja, ki jim bodo prišle še kako prav. Tokrat so fantjepočakali name, da so me vodili k novi cerkvi. Kmaluza mednarodnim letališčem smo zavili naluknjast, lužast in blaten kolovoz in se po njem kobacalimimo nekdanje cerkvice sv. Vincencija. Proti njej semse ozrl z nostalgijo in grenkobo. Res revna cerkvenaskupnost v tem kraju se je namučila, da je zbrala denarza nakup zemlje in postavila cerkvico in dvorano, potempa mora vse to opustiti zaradi nekega na<strong>si</strong>lneža. Ta jecerkvico spremenil v spalnico za samske delavce in jihpošteno skubi, so povedali fantje. Zadeva je še tolikobolj neverjetna, ker je na začetku leta vrhovno sodiščepotrdilo razsodbo nižjega, da ima cerkvena skupnostvso pravico do uporabe tega terena. Razsodba je ostalamrtva črka na papirju, ker je država prešibka, da bi zaščitilapravice, ki jih prek sodišča priznava. Zato našimkatoličanom ni preostalo drugega, kakor da so še enkratzbrali denar in kupili nov kos zemlje, da bi se lahko tamzbirali in v miru slavili Boga.Z glavnega kolovoza smo zavili na manjšega, manj preoranega,kar pomeni, da kaj veliko avtov po njem nevozi. Gladko, brez posebnega poskakovanja ali ovinkarjenjasmo se pripeljali na jaso ob reki. Lepa novacerkvica nas je pozdravila vsa ob<strong>si</strong>jana od sonca. Bilismo zgodnji: množica ljudi je opravljala jutranjo toaletov reki, na enem koncu moški, na drugem ženske zotroci. Katehist nas je pričakal z nasmehom in besedaje dala besedo. Povedal je, da se je pozno ponoči vrnilz domačega otoka Malaite in da je pravkar odkril, da nivina za mašo. Ni preostalo drugega, kot da sem bogoslovceodložil in se vrnil v bogoslovje po vino.V Kani Galilejski bi se svatba klavrno končala, ko jezmanjkalo vina, če ne bi Marija spodbudila Jezusa, daje posegel vmes in rešil gostitelje iz stiske. Tu na Salomonihje pomanjkanje vina še najmanjša reč. Salomonskemuljudstvu primanjkuje tistega 'vina', ki poganjavsestranski celosten človeški razvoj in napredek. Otrocine morejo v šolo, ker so starši brez dela ali prerevni,da bi jih šolali. Ljudje ne morejo do pravice, tudi če sodiščerazsodi njim v prid, ker nazadnje obvelja zakonmočnejšega, bolj na<strong>si</strong>lnega, bolj grabežljivega. In kljubvsemu je Jezus med njimi in dela čudeže. Eden takihje ta nova cerkvica sv. Vincencija, ki razodeva, da ljudjeniso obupali, ampak so v obupnih razmerah zmogliostati skupaj zaradi vere v Jezusa in premagovati hudoz dobrim. Očitno je, da se ne da ničesar storiti čez noč,za vse in enkrat za vselej. Le po kapljicah, korak za korakom,s potrpežljivim delovanjem se da kaj izboljšati.Jezus je rešil le eno svatbo, ozdravil samo tiste ki somu prišli naproti, na<strong>si</strong>til tiste, ki so se zbrali okrog njega… In učencem pravi: »Kdor da žejnemu kozarec vode,pride v nebeško kraljestvo.« To ni poziv k enemu samemudobremu delu, marveč svarilo pred zavajajočomiselnostjo, da je moč zlo, krivice in vse hudo odpravitienkrat za vselej. 20. stoletje je bilo polno takšnih megalomanskihrevolucionarnih projektov, pa so se v<strong>si</strong>končali v množičnih pomorih milijonov ljudi, ki naj bi jimprav ti projekti še kako izboljšali življenje. Tisti, ki hočevse postoriti takoj in za vselej, bo hitro razočaran dvignilroke in obupan zaključil, da se ne da ničesar storiti, inbo potem s pomirjeno vestjo skrbel le še zase. Od vsehrevolucij je potrebna samo ena in to je revolucija srca.Srce se mora znova zavrteti (to pomeni latinski glagolre-volvo) in obrniti k sočloveku tako, kakor se je obrnilBog v Jezusu Kristusu. Zato je vera pomembna, odločilna,zveličavna in odrešilna že tu in danes. Vera je revolt(re-volvo), obrat k drugemu, ki se upira zatiranju in poniževanjučloveka in <strong>si</strong> v dejanjih prizadeva za njegovvsestranski celosten razvoj. Kar stori človek najmanjšemu,najbolj nebogljenemu, stori Jezusu in s tem Bogu.misli | julij - avgust 201037
To je naša vera!Že popoldan sem izku<strong>si</strong>l vso težo odgovornosti za sočloveka,ki jo nalaga evangelij. Na vrata je potrkala ElizabetaBiti z vnukinjo Selino. Elizabeto sem spoznalpred dvema letoma, ko sem zbiral podatke o redovnisestri Metodi Fabčič. Elizabeta jo je dobro poznala, sajje vse otroštvo preživela z njo in drugimi redovnicamiv Bumi na otoku Malaiti. Sestra Metoda je gojila kravemolznice in ko je kakšna mati umrla na porodu ali kmaluza njim, so ljudje prinesli dojenčka k sestram in mednjimi je bila tudi Elizabeta. Sestre so bile njihove mamein Elizabeta pravi, da je Slovenka, ker je njena mama,s. Metoda, Slovenka.Elizabeto in Selino sem povabil v sobo. Obiskovalka jepovedala, da je slišala, da sem znova na Salomonih,pa me je prišla pozdravit. Beseda je stekla o s. Metodi.To vidi Elizabeta skozi svojo izkušnjo in zato pripovedo sestri preskakuje v pripoved o Elizabeti. SestraMetoda je njej in še mnogim drugim rešila življenje skravjim mlekom. Vedeti moramo namreč, da Salomonciniso živinorejci. Gojijo le prašiče, a ti se v glavnemprehranjujejo sami. Govedo so na otoke pripeljali belciin to za meso, le sestre na mi<strong>si</strong>jonskih postojankah soimele krave molznice. Danes ni več veliko sester, zatotudi ne krav. Elizabeta je odraščala v Bumi pri s. Metodiin še štirimi drugimi sestrami iz družbe maristk. Prav s.Metoda jo je učila abecedo, branje in pisanje, po njenizaslugi je pismena. Ker je bila bistra, so jo sestre poslalena otok Guadalcanal, kjer je njihova družba imelašole z več razredi. Pri štirinajstih, ko je bila doma v Bumina počitnicah, se je zaljubila in poročila. Pet let ni moglazano<strong>si</strong>ti, potem pa je rodila 14 otrok. Trije so umrli. Edenod dvojčkov, deček, se je zadušil na porodu, ker se muje popkovina ovila okrog vratu; dve deklici sta hodili žev šolo, ko je eno vzela malarija, drugo pa bolečina vtrebuhu in je na poti k zdravniku izdahnila. Enajst otrokje živih, dekleta so poročena, zadnja dva fanta hoditaše v srednjo šolo.Zaradi njiju prihaja, šolnina je zelo draga. Mož je bolan,ne more več delati, zaslužka ni, zato ne more večplačevati šolnine. Pro<strong>si</strong>, če ji lahko pomagam. Ko sepozanimam, koliko naj bi to bilo, odgovori, da ne ve točno.Dogovorila sva se, da se bo pozanimala v šoli, jazpa tudi. Razložil sem še, da ji lahko pomagam le, čemi bodo dobri ljudje pomagali. Brez njih nimam nič inne zmorem nič. Povprašal sem jo, v kateri razred hodivnukinja Selina, in je odvrnila, da še ne gre v šolo inda je njen oče obljubil, da jo bo dal v šolo drugo leto. AElizabeta v to ne verjame preveč, saj to obljublja že dveleti. In koliko je deklica stara, me zanima. Stara mati neve, Selina tudi ne. Ugibava, da bo tam nekje med desetin dvanajst. Ubogi otrok, kmalu jo bodo začeli možiti, paše ni prestopila šolskega praga. Vse, kar zna, je pobralav nedeljski šoli. Elizabeta žalostno ugotavlja, da je bilov njeni mladosti bolje, ker so bile povsod po mi<strong>si</strong>jonskihpostojankah redovne sestre, ki so ogromno storile zaotroke, tudi deklice. Ona, stara mati, je pismena, njeniotroci tudi, večina vnukov, no predvsem vnukinj, pa nebo več.Lahko <strong>si</strong> predstavljate, kako mi je bilo pri srcu, ko smose z Elizabeto in Selino razšli. S kakšno hvaležnostjosem objel vse vas, ki ste v Avstraliji, posebej v Melbournuin Adelaidi na moji poti sem na Salomone, zbrali inmi izročili velikodušen dar za naše bogoslovce. »Vino«,ki priteka iz vaše duhovne in materialne skrbi in dobrote,je »vino«, ki nas drži skupaj in razveseljuje kakornekoč v Kani, in je 'vino', ki ga usmiljeni Samarijan vlivaskupaj z oljem v rane oropanemu nesrečniku, da jih razkuži,olajša bolečino in reši življenje. Nobeden od našihbogoslovcev ne bi mogel odgovoriti na Božji klic in gauresničiti, če ne bi bilo vas, ljudi, ki ste solidarni in radipriskočite na pomoč, ko zveste, kje so potrebe. Res,šolanje bogoslovcev je dolgoročno in drago vlaganje,sadov ne vidiš takoj, a eno je gotovo: s kolikor tolikozadostnim številom domačih duhovnikov se bo dalomar<strong>si</strong>kaj izboljšati. Z njimi se bo namreč Cerkev okrepilain bo lahko še več storila za vsestranski in celostnirazvoj in napredek slehernega človeka in vseh skupajtukaj na Salomonih … in tudi drugod. Preveč obrazov inimen se vrsti v mojem spominu, da bi mogel vse zapisatiin se vsakemu posebej zahvaliti. Gotovo pa je, da smov<strong>si</strong> na Salomonih veliki dolžniki slovenskih frančiškanovv Avstraliji, ki z neizmerno srčnostjo podpirajo mi<strong>si</strong>jonin bogoslovje na Salomonih. Da gre posebna zahvalap. Cirilu in mi<strong>si</strong>jonarki Mariji Anžič, pa je samo po sebiumevno.Hvaležen sem vsem, ki ste tako ali drugače povezani zmenoj in mi<strong>si</strong>jonom, posebej pa v molitvi. Naj sklenemta pogovor z vami z mislijo papeža Benedikta: »Zavesto neuničljivi božji ljubezni je tista, ki nas podpira pri napornemin prizadevnem delu za pravičnost, za razvojnarodov, med uspehi in neuspehi, v neprestanem sledenjupošteni ureditvi človeških zadev. Božja ljubezennas kliče, da zapustimo to, kar nas omejuje in je končno,ter nas opogumlja, naj delamo in napredujemo v iskanjudobrega za vse, četudi se ne uresniči takoj, četudije tega, kar uspe nam, politikom in gospodarstvenikom,vedno manj od tistega, po čemer hrepenimo. Bog namdaje moč, da se borimo in trpimo iz ljubezni za skupnodobro, zakaj On je naše vse, naše največje upanje (78).Vse to je nujno, če hočemo spremeniti 'kamnito srce'v 'meso' (Ezk 36,26), da bi tako življenje na zemlji 'pobožanstvili'in zato počlovečili. Naj nas Devica Marijavaruje in ohranja s svojo nebeško priprošnjo, s potrebnomočjo, z upanjem in veseljem, da bi se še naprej velikodušnoposvečali dolžnostim 'razvoja celega človeka invseh ljudi' (79). (Ljubezen v resnici).Hvaležni Drago Ocvirk,mi<strong>si</strong>jonar na Salomonovih otokih38 misli | julij - avgust 2010
Potovanje po TasmanijiTasmanija je najmanjša zvezna država v Avstralijiin njena druga najstarejša, poznana tudi kot »Otokjabolko«.Od sonca ožgana dežela celinske Avstralije se nerazteza tako daleč na jug, kjer se na neposeljenemzahodnem delu otoka razprostira območjegora, jezer in rek ter neprehodnih gozdov, navzhodnem delu pa ležijo manjša mesta, va<strong>si</strong> inrodovitna polja. Naše potovanje se je začelo vLauncestonu z obiskom posestva Woolmers',katerega začetki segajo v leto 1817, ko se je tunaselil Thomas Archer, prednik Thomasa ArcherjaVI., ki je tukaj umrl leta 1994. Na sprehodu poobsežnem zemljišču smo <strong>si</strong> ogledali zgradbe, ki sojih zgradili zaporniki in so se ohranile do današnjihdni. Takšna posestva niso mogla obstati brez zapornikov,ki so bili pripeljani v avstralske kolonije.Med razgibanim gričevjem smo uzrli v švicarskemslogu zgrajeno va<strong>si</strong>co Grindwald, ki je nastala napobudo nekega Nizozemca, ki se je navduševalnad švicarsko arhitekturo. Naslednje dni smopreživeli v soteski Cataract, z vožnjo po zgornjemtoku reke Tamar. Obiskali smo rudnik zlata in tudirudnik Beaconsfield, v katerem so aprila 2006 ostaliujeti trije rudarji kilometer pod tlemi. Eden odnjih je žal umrl, druga dva pa so rešili po 14 dneh.Na poti v Hobart smo se ustavili v živalskem parkuin <strong>si</strong> ogledali Tasmanske hudiče, obiskali pa smotudi cerkev sv. Janeza v Bucklandu, ki je bilazgrajena v letu 1846 in je poznana po barvnemvitražnem oknu, ki izvira iz 14. stoletja.V Richmondu smo videli najstarejši avstralskikamniti most, ki so ga zgradili zaporniki leta 1823in je še danes uporabi ter najstarejšo avstralskokatoliško cerkev sv. Janeza Evangelista, v katerismo zapeli pesem in molili.Dež ni zmotil našega navdušenja za nakupovanjena tržnici Salamanda.Tistega popoldneva smo se srečali s p. Cirilom,ki je prišel, da bi skupaj imeli mašo na potovanju,skupaj z rojaki Hobarta. Popoldanski čaj so nampriskrbele naše gospe iz Hobarta, za kar se jimiskreno zahvaljujemo. Izlet po morju se je zaključilz večerjo in veliko petja in smeha.Razvpiti Port Arthur je bil namenoma izbran za kazenskokolonijo, saj leži na polotoku s strmimi prepadnimistenami, ki so zapornikom onemogočalepobeg. Med leti 1830 in 1877 so bili v koloniji zaprtikaznjenci, ki so obdelovali les in z njim tudi trgovali.Po odhodu zapornikov so se ljudje kraja začeliizogibati in mnogi so upali, da bo nekdanjo kolonijouničil požar in izbrisal spomin na »zaporniško«preteklost.Na 20 minutni vožnji z ladjo smo <strong>si</strong> ogledali PointPuer, the Boys' Prison, otok mrtvih in čudovitoobalo, ki je danes ena glavnih turističnih atrakcij.Preden smo zapustili Port Arthur, smo šli tudi mimohiše Broad Arrow Cafe, od katere so danes ostalele še zunanje stene, in na stopnicah opazili napis:»Na tem kraju je bilo 28. aprila 1996 prizoriščetragičnih dogodkov. Ta prostor ima posebenpomen za vse prizadete v teh dogodkih, za pro<strong>si</strong>mo,da se vedete spoštljivo.« Ob napisu smo zakratko postali, nato pa tiho odšli do spomenika,kjer so bila na lesenem križu napisana imena 35žrtev, med njimi tudi Nanette Mikac in njenih dvehmalih hčerk. Vsak od obiskovalcev je tam postal ssvojimi mislimi in molitvami.Stena »Wall in the Wilderness«, iztesana izborovega lesa Huon, je izjemna skulptura, ki prikazujezgodovino neizprosne centralne regije, nanjej pa so upodobljeni prvi avtohtoni prebivalci,gozdarji, pastirji, gradbinci in rudarji. Sledila je enanajlepših voženj z železnico na svetu pa sledehpionirjev, ki so <strong>si</strong> utirali pot skozi težko prehodnepragozdove med rudarskim mestom Queenstownin pristaniščem v Strahanu. Železnica na 35 kilometrskiprogi prečka divjo reko King in se po lesenihmostovih vzpne skozi strme soteske.Vkrcali smo se na ladjo Lady Jane Franklin II. inprečkali zaliv Macquarie ter pluli mimo Hudičevihvrat do vznožja reke Gordon, kjer smo opazovaligozdove ob rečnem bregu, ki so popolnoma odsevalisvojo sliko na vodni gladini. Ob bregusmo nato pristali in se sprehodili po pragozdu terobiskali nekdaj strah zbujajočo kazensko kolonijoSarah Island.Lepota Cradle Mountain nacionalnega parka injezera Dove sta očarala naravovarstvenika GustavaWeindorferja, da je iz borovega lesa »KingBilly« s sekiro in žago zgradil kočo Waldheim.Weindorfer je tu preživel svoja zadnja leta in je namisli | julij - avgust 201039
pobočju blizu koče tudi pokopan, v okolju, ki ga jesam izjemno spoštoval. Koča, ki smo <strong>si</strong> jo ogledali,je bila <strong>si</strong>cer replika originalne.Med potovanjem smo <strong>si</strong> brbončice razvajali zrazličnimi oku<strong>si</strong> <strong>si</strong>ra, vina in čokolad Anvers.Redna je bila tudi postrežba z odmerki pijač Jagermeister,Jonny Walker in Tia Maria, seveda lezaradi zdravstvenih razlogov, kot je bilo na primerogrevanje grl za obvezni pojoči pozdrav vsem osebam,ki so šle mimo nas. To vsakodnevno nalogosta zelo dobro izpolnjevala Frank in njegovaa<strong>si</strong>stentka Angelca.Mary in Stanko, ponovno najlepša hvala začudovito potovanje, zahvala pa gre tudi vsem sopotnikom.Verjamem, da se uživali tako kot mi inda se morda zopet srečamo. Z lepimi pozdravi!Magda Slavec, Seven Hills NSW(Iz angleščine prevedel mag. Miha Koderman)PISMO S TASMANIJEDragi pater Ciril, draga Marijain v<strong>si</strong> ostali!Lepe pozdrave iz Hobarta.Z mamo sva z zanimanjemprebrali zadnjo številko Misli inzdajle pripravljam našoslovensko radijsko oddajo zaHobart FM Community radio96.1, ki jo bom imela 5. junija2010. Če ne živite v Hobartu,lahko oddajo poslušate po internetu. Z mamosva vedno zelo veseli obiskov; na slikah viditepodpisano Danijelo Hliš inprijateljico, Slovenko Anko Makovec ter najinegaprijatelja - slikarja Stephena Wilsona. V majusta bila tu v Hobartu na izletu. Na naslednji slikije naš mladi muzikant Lucas Hliš, potem dveprijateljici dolgih let, Marija Mavrič in moja mamcaMarija Hliš. Na skupinski sliki, (ki je <strong>si</strong>cer že malostara), smo »Hobartski Slovenci«, med katerimista Joe in Roza naši mami še v posebno veselje,ko prideta na kavico in upam, da se zelo kmaluspet lahko takole srečamo in se malo pomenimo.Brat Dušan pa je obljubil, da nam bo nekaj lepihzaigral s svojim <strong>si</strong>nom Lucasom.Vsem bralcem Misli lep pozdravin vsem, ki Misli pripravljate,lepa hvala in pozdrav tudi vam.PS: Sedaj imamo na Tasmanijitudi naš »krožek«, ki jeprijavljen pri MCOT(Multicultural Council ofTasmania). Tako smo sepridružili vsem malim in velikimskupinam (Estonija, Nemčija,Hrvaška, Italija in veliko drugih). V upanju, dase bomo še srečevali in bili del naše čudovitemednarodne Tasmanije. Spodaj je moja pesem, kisem jo brala na festivalu v Swansea pred par tedni- o zgodovini in vplivu Francozov na Tasmaniji.Recherche Bay 1792History is never black and white.To conquer? Or did they just want to discover,enjoy, take notes, then set off again?I imagine a darkness.Maybe a moon eclipse,a desperate call of a boobook.The night, the whites disembark.In the den<strong>si</strong>ty of the bushAborigines crouching,amazed, yet unfearful.Not even con<strong>si</strong>dering an inva<strong>si</strong>on.Expres<strong>si</strong>ng welcome and friendshipin their mysterious languages.The French and the Australiansof so many years agotransforming history for ever.Danijela Hliš, Hobart TAS40 misli | julij - avgust 2010
Slovenski klubJADRAN - MelbourneMaterinski danTudi letos smo v soboto, 8. maja, praznovali v slovenskem klubu 'Jadran'materinski dan. Kakor naša podpredsednica Romana Žetko pravi, nimamoveč dosti časa, da bi vse mamice (članice kluba) prišle na vrsto postatimamice leta, zato smo tudi letos izbrali kar dve najbolj zaslužni mamici.Naslov 'mamice leta' sta <strong>si</strong> tokrat zaslužili: IVANKA KIRN in DORA ZADEL.Njuno aktivnost v klubu je lepo opisala gospa Romana. Posebnost Ivanke jemed drugim dolgoletno balinanje, posebnost Dore pa kuhanje kave in tudibalinanje. Sledil je navdušen aplavz vseh prisotnih, posebno pa številnihčlanov družine Zadel. Ob ogromni torti so se vse mamice tudi skupno fotografirale.Materinski večer smo praznovali v modnem stilu iz let 1920-1930, torej v'charlstonu'. Presenetljivo veliko ljudi se je temu vabilu odzvalo in prišlooblečeno v tem stilu. Vzdušje je bilo veselo in sproščeno. V kratkem kulturnemprogramu so nastopili: z recitacijami Elsa Kuma, Vilma Zanetić, RomanaŽetko, Marija Iskra in Ivanka Škof. Pevski zbor 'Planika« je zapelnekaj pesmi, vnukinje Fani in Petra Natlačen ter njihove prijateljiceso zaplesale 'charlston' in druge plese v izredno lepihkostimih. Požele so navdušen aplavz. Odbor, člani in prijateljise jim iskreno zahvaljujemo. Jedilnik naše kuhinje je bil sevedaodličen. Hvala, kuharice!Koline in pokušnja vinPri slovenskem klubu Jadran smo začeli s prireditvijo pod geslom'Pokušnja vin in koline' davnega leta 1985. Pobudo stadala tedanji predsednik Franc Iskra in tajnica Vida Vojvoda.Ideja je bila enoglasno sprejeta od vseh odbornikov in to tradicijonepretrgoma nadaljujemo do današnjih dni - torej že 25 let.Letošnjo prireditev smo imeli 18. julija in je bila zelo uspešna.Začeli smo s ko<strong>si</strong>lom. Na jedilniku so bile pristne domače jedi,katere so v zvezi s kolinami: pečenice, krvavice, ocvirki. Tudiprava slovenska potica, štrudelj in krofi niso manjkali. Sledilaje pokušnja vin. Vino se je seveda zelo prileglo po obilnem inmočnem ko<strong>si</strong>lu. Za razvedrilo je poskrbela glasbena skupina'Melodija'. Vina za pokušnjo (črna in bela) so bila razstavljenana lepo pripravljenih in okrašenih mizah. Ocenjevanja nibilo lahko, ker so vsa vina bila pač dobra. Nagrajenci pa so bili:Za črno vino sta <strong>si</strong> delila prvo mesto Stane Starc in RomanoBenčič; 2. mesto Jože Kocjančič in 3. mesto Drago Fabjan. Zabelo vino: <strong>1.</strong> mesto Romano Benčič, 2. mesto Stane Starc in 3.mesto Štefan Baligač. Bilo je enkratno! Marija IskraNagrajenci vin.Delavna akcija: NinoValenčič, Edo Surina inMarjo Smajila.NatakarjaNino Valenčičin Nino Burlovič.misli | julij - avgust 201041
Slovensko društvo PLANICA, MelbournePoroča Lucija SrnecKaj se dogaja na Slovenskem društvu Planica?,sprašujejo nekateri.Ne, ne mislite, da SD Planica ne živi več. One, delamo, delamo in se trudimo za dobronašega društva, ki bo letos novembra praznovalo38 let obstoja. Da, delamo, samo boljpotiho, kajti: kdor tiho dela, več naredi. Na Planiciizvolimo vsako leto novi upravni odbor,da se prejšnji odpočije. Navadno pa še vednoiste osebe delajo, se trudijo, vlečejo naprejin skrbijo za določeno jim delo. V letošnjemodboru imamo kar tri mlade in nove moči zodgovornimi deli, ki se trudijo in delajo zanadaljnji obstoj našega društva Planica Inc. V društvuje mnogo dela. Delajo pridni delavci, saj se vidi čistočain napredek, popravila in vse kar spada k dobremuvzdrževanju doma. V kuhinji se pridne kuharice trudijo,da pripravijo najboljše ko<strong>si</strong>lo, večerjo in slaščice... Panaj še kdo reče, da ne morejo ali nočejo delati!Tudi na kulturnem polju smo zaposleni. Šola še obstajas šestimi ali več učenci, ki je vsak petek od 6. do 8.ure zvečer ali po dogovoru. Poučuje Matej Volavšek. Poupokojitvi dolgoletne učiteljice Lucije Srnec <strong>si</strong> je še vnaprej vzela odgovornost dela na kulturnem področjuz možem Štefanom in ob pomoči Filipa Pintarja. Letnoprirejamo predstave za očetovski dan, materinski dan,velikonočni zajček na velikonočni ponedeljek, Miklavžain za različne kulturne praznike in spomin na pokojne.Na zadnji očetovski proslavi v septembru leta 2009 semprejela priznanje in darilo za dolgoletno poučevanjePrijateljislovenskega jezika na Planici, ki ga je organiziralain mi ga izročila predsednica MetaLenarčič. V našem društvu imamo zelo bogatarhiv že od leta 1974. Veliko podatkov je bilože uničenih, zato smo se odločili, da bomozačeli uradno – po predpi<strong>si</strong>h urejati naš arhiv,dokaz dela in obstoja našega društva PlanicaInc. Springvale. Že leta 2009 smo izbralisobo. Dokumente za arhiv zbirata in urejataLucija Srnec in Slavka Gorup. PredsednicaMeta Lenarčič je organizirala in uredila pravilnozavarovano sobo s profe<strong>si</strong>onalnim osebjem.Imamo tudi knjižnico s številnimi knjigami,katere je društvo nakupilo, mnoge pa so nam bilepodarjene. Knjižnica je v športnem kompleksu, kjer jetudi šolski razred. Lovci in ribiči se zbirajo v svojih prostorih,se kratkoča<strong>si</strong>jo in načrtujejo, kam, kdaj in kako sebodo odpravili v naravo, da <strong>si</strong> prislužijo željene trofeje,ki jim jih ne manjka, kakor tudi ne fotografij, da so zaresaktivni. Po uspešnih lovskih pohodih naredijo lovskipiknik v naravo in tudi izvrstni kuharji pripravijo okusnoko<strong>si</strong>lo, da so v<strong>si</strong> deležni lovskih specialitet.Člani Planice so 18. julija 2010 na občnem zboruizvolili novo vodstvo: Fred Toplak – predsednik;Milan Kokolj – podpredsednik; Marija Ko<strong>si</strong> – tajnica inodgovorna za socialno delo društva; Julka Erzetič –blagajničarka. Odborniki so: Filip Pintar, Karel Pavel,Janez Mesarič, Franc Kampuš, Lucija Srnec.»This is my best friend - To je moja najboljša prijateljica!«,je rekla šestletna Eliza pet minut za tem, ko jena bazenu spoznala deklico svoje starosti. Z roko vroki sta odšli plavat. Otroško prijateljstvo je takojšnje,iskreno in nezadržano, za nas starejše je prijateljstvobolj komplicirano. Sicer je res, da so v<strong>si</strong> ljudje potencialniprijatelji, vendar se prijateljstvo gradi s postopnimspoznavanjem. Prijatelji so ljudje, ki jih imamo radi in kinas imajo radi, toda dokler nas ljudje ne poznajo, nas nemorejo razumeti in imeti radi. Zato so mogoče res stariprijatelji najboljši prijatelji.Rollo May pravi, da največ poguma zahteva preprostiskren pogovor, v katerem se človek pokaže vnavzočnosti drugih takšen, kot v resnici je. Ko se odkrivamov prijateljstvu, pazimo, da se odkrijemo pred pravoosebo, do prave mere, ob pravem času in s pravimnamenom. Pravijo, da tisti, ki se hvali, da ima veliko prijateljev,v resnici nima nikogar.T.S. Eliot pravi: Če imaš eno osebo, samo eno v svojemživljenju, kateri <strong>si</strong> pripravljen povedati o sebi vse, in tone samo težke stvari, ne samo sramotne, strahopetnein nizkotne, ampak tudi tiste zasmehovane in smešne<strong>si</strong>tuacije, v katerih <strong>si</strong> izpadel norček, potem res ljubiš toosebo in te bo ta ljubezen reševala. Ko zaupaš nekomu,da te bo imel rad, ko bo vedel za vse tvoje slabosti, neuspehein pomanjkljivosti, potem veš, da imaš prijatelja.Slovenci nimamo prave besede za 'best friend'. Najboljšiprijatelj ali najboljša prijateljica že opredeli in obarva prijateljena moške in ženske.Kdo je moj 'best friend'? Je to moški ali ženska? Jenekje človek, s katerim bi šla lahko s popolnim zaupanjemz roko v roki na kakršnokoli pot? Je na svetu človek,s katerim bi <strong>si</strong> upala deliti življenje v dobrem in slabem?Kaj pravzaprav pričakujem od prijatelja? Kaj sem prijateljupripravljena dati? Koliko prijateljev sem imela vživljenju?42 misli | julij - avgust 2010
Najdragocenejši dar prijateljase mi zdi čas. Čas z dobrimiprijatelji je kot zdravje; zaresnične prijatelje ni nikdarškoda časa. Prijatelji so ljudje,ki na nek način dajo smiselživljenju; prijatelji so zavetišče,dom, ljubezen; prijatelji razumejomoje besede brez razlag;prijatelji so moji zanesljivipredstavniki. Kako sem zbiralaprijatelje? V otroški dobi so bilimoji prijatelji v<strong>si</strong>, ki so se bilipripravljeni igrati z menoj. Vmladostni idealistični dobi sem zbirala prijatelje po lepoti,talentih in vrlinah; v zrelih preračunljivih letih semračunala, kaj oni meni in kaj jaz njim nudim in predvsempomenim; v srednjih letih sem zbirala prijatelje, ki soSpoštovane rojakinje, spoštovani rojaki,v veliko veselje mi je, da vam lahko sporočimo veselonovico, da smo s projektom Stare trte v Avstraliji uvedlinekaj promocijskih sprememb. Verjetno se spominjate,da je bila trta po prispeli pošiljki v Avstralijo takojpredana za dve leti v avstralsko karanteno. Ko smo dobilivse pozitivne rezultate in potrebna dovoljenja, smos sodelovanjem občine Yarra Ranges posadili mladikena vinogradniškem področju Yarra Valey, ki spada podisto občino.Po desetih aktivnih letih obstoja projekta Stare trteodpiramo možnost za širjenje meddržavne promocijes projektom Stare trte širom Avstralije. Zaradi legalnihomejitev se moramo tudi sedaj strogo držati zakonskihpredpisov in omejitev. V naslednjih nekaj mesecihbomo lahko podarili mladike Stare trte zaslužnim organizacijamali posameznikom v državah VIC, NSW, QLD,Južna in Zahodna Avstralija.Kdo lahko zapro<strong>si</strong> za podaritev mladike Stare trte vAvstraliji?Za mladiko Stare trte lahko zapro<strong>si</strong> organizacija aliposameznik, ki ima zadovoljive pogoje za gojenje trte nasvojem zemljišču, so aktivni na slovensko-avstralskemkulturno-gospodarskem področju in imajo za sebojpriznano aktivno obdobje meddržavnega sodelovanja.Obveznosti prejemnika mladike Stare trtePrejemnik mladike Stare trte se obvezuje, da bo izpolnjevalzastavljene pogoje in koristil posedovanjemladike Stare trte samo za promocijske namene obširjenju prepoznavnosti slovensko-avstralskih aktivnostina kulturno-poslovnem sodelovanju. V nobenemprimeru ni dovoljena izraba trte za komercialnokorist prejemnika, prav tako ni dovoljeno podarjanjeJože in Cilka Žagar.imeli podobno razumevanježivljenja in vesolja; no, nazadnjev starosti sprejmem ljudi vvsej njihovi različnosti in semhvaležna za to pestrost. Prijateljiso kot obleka; nekateriso primerni za igrišče, drugi zav cerkev in večina za delo. Eniposlušajo, drugi učijo, eni rabijomojo tolažbo, drugi menetolažijo; z enimi se smejim, zdrugimi jokam. V<strong>si</strong> ljudje imajovrline, ki jih je lahko vzljubiti, če<strong>si</strong> vzamem čas in se jim posvetim.Imam veliko prijateljev, v katerih najdem lepoto,dobroto in zanimivosti, vendar še vedno težko s popolnimprepričanjem, kot Eliza, rečem: »To je moj najboljšiprijatelj!« Cilka Žagar, Lightning Ridge NSWPodaritev mladike Stare trtecepičev trte v njihovi posesti drugim organizacijam aliposameznikom zaradi izpolnjevanja karantenskih predpisovin ohrani-tve pomembnosti Stare trte na področjuvinogradništva v Avstraliji.Podarjanje mladike Stare trte na področju AvstralijeZa podaritev mladike Stare trte lahko kandidati zapro<strong>si</strong>joSAATCE – Vinka Rizmala, akreditiranega koordinatorjaprojekta, ob upoštevanju dejstva, da je vse vezano napredpise posameznih držav in razpoložljivost cepičev vdoločenem letnem obdobju v Avstraliji. Vse vloge bodoupoštevane, ocenjene in podaritev cepiča Stare trte vAvstraliji bo, kot do sedaj, tudi evidentirana in objavljenana spletni strani. Vse aktivnosti projekta Stare trtebodo tudi z vašim sodelovanjem redno predstavljene naspletni strani projekta Stare trte v Avstraliji.Zaradi karantenskih predpisov bo uspešnim prejemnikommladika dostavljena iz akreditirane drevesnice vJužni Avstraliji, kar je povezano z minimalnimi stroški.Vsaka mladika bo cepljena in pred dostavo primernopripravljena za pošiljko v posamezne države in bo takos tem odporna proti boleznim, da zadosti predpisomposameznih držav v Avstraliji.Možnost dobave za leto 2010 je samo v juliju inavgustu 2010, zato pro<strong>si</strong>mo, da pohitite z vašimivlogami. Podaritev cepičev Stare trte je za posameznamesta in področja količinsko omejena.Vloge pošljite na naslov: SAATCEC/O Vinko Rizmal – Project coordinatorPO Box 157, Monbulk VIC 3793, AustraliaE-mail: saatce@slovenianbu<strong>si</strong>ness.comHvala za sodelovanje in lepo pozdravljamo!Vinko Rizmal – koordinator projektovZalika Rizmal – tajnicamisli | julij - avgust 201043
Melbournep. Ciril A. Božič, OFMMarija AnžičSts. Cyril & MethodiusSlovenian Mis<strong>si</strong>onBaraga House, 19 A’Beckett StreetSlovenski mi<strong>si</strong>jon v Melbournu je v času dopustap. Cirila ob 30. obletnici mojega duhovniškegaposvečenja modro vodila od 15. 06. do 30. 07.2010 pastoralna a<strong>si</strong>stentka, laiška mi<strong>si</strong>jonarkaMarija Anžič ob pomoči p. Valerijana, patraDarka, prof. dr. Draga Ocvirka ter avstralskihfrančiškanov iz Box Hilla, še posebni skrbi patragvardijana Stephena Blissa, seveda ob lepoutečenem sodelovanju članov Pastoralnega svetain vseh drugih skupin mi<strong>si</strong>jona. Njej, vsem sodelavcemin dobrotnikom sem iskreno hvaležen zadelo in dobroto, ki me je spremljala na poti. Semoram vsaj malo izkazati tretjo nedeljo v avgustuin plačati pijačo vsem na družinskem ko<strong>si</strong>lu, sajste bili tako velikodušni! Hvala!ZAHVALA tudi vsem sodelujočim pri oblikovanjulepe telovske proce<strong>si</strong>je prvo nedeljo v juniju,6. junija 2010: predsednikom vseh slovenskihdruštev iz Melbourna in društva iz Geelonga terčlanom, ki so postavili oltarje in sodelovali, pevskemuzboru, mežnarjem, no<strong>si</strong>lcem bander inkriža, fotografom ter vsem, ki ste se udeležili teganašega evharističnega dogodka, ki je bil kakor našdel slovenskega evharističnega kongresa tedendni pozneje v Celju. Še med mašo nismo vedeli,ali nam bo vreme služilo, saj je deževalo. Povedalsem ljudem: »Če hoče Gospod imeti danesslovensko telovsko proce<strong>si</strong>jo v Melbournu, jo boKewPO Box 197, KEW VIC 3101Tel.: (03) 9853 7787Mobile: 0412 555 840 Fax: (03) 9853 6176E-mail: cirilb@bigpond.comDom poČitka - Mother Romana Homeimel, če je pa noče, je ne bo!« Med obhajilom jeprenehalo deževati, po<strong>si</strong>jalo je sonce in nas greloin razveseljevalo med vso proce<strong>si</strong>jo. Ni minilo paše niti petnajst minut po končani proce<strong>si</strong>ji, ko se jenaenkrat stemnilo in ulilo. Doživeli smo res skorajčudežno razpoloženje.V soboto, 5. junija 2010, ob 4. uri popoldne ter vnedeljo ob 13. uri so nam igralci Igralske skupineKew uprizorili v dvorani pod cerkvijo veseloigrov dveh dejanjih Poročni list. O tem in o predstavitviAntologije slovenskih slikarjev in kiparjevv Avstraliji je pripravila zapis Draga GeltOAM, za kar se ji zahvaljujem. Čestitke in zahvalaDragi za vse veliko delo pri režiji igre in še večjepri pisanju Antologije skupaj z Liliano Eggleston-Tomažič.V torek, 29. junija, na praznik svetih apostolovPETRA in PAVLA, so škofje v Sloveniji posvetilinove duhovnike: 15 novomašnikov ima letosvsa Slovenija: tri celjska škofija, tri koprska, petljubljanska nadškofija, mariborska nadškofija dva,murskosoboška škofija enega in novomašnikiz Basla v Švici (njegovi starši so iz Primorske).Frančiškani, minoriti, jezuiti in salezijanci imajoletos po enega novomašnika. Ko poizvedujem vSloveniji še za kakšnega patra, ki bi bil pripravljen44 misli | julij - avgust 2010
Vse dobro IvanuHorvatu za 75. rojstni dan!Ivan Horvat z ženo Tilko.Čestitke Tilki za 65. rojstni dan.priti v Avstralijo vsaj za nekaj let, mi vedno znova rečejo, da naj molimo za poklice,da bo lahko še kdo prišel. O tem lepo piše tudi p. Darko v teh Mislih.V času obiska mi<strong>si</strong>jonarja prof. dr. Draga Ocvirka smo naredili tudi posebnonabiralno akcijo za mi<strong>si</strong>jon na Salomonovih otokih. Zaradi mnogih morebitnihzapletov z zbiranjem obleke in pripravo kontejnerja smo se po nasvetu odločili, dasmo zbirali le denarna sredstva. Hvala za vso vašo mi<strong>si</strong>jonsko velikodušnost! GospodDrago se tudi v teh Mislih iskreno zahvaljuje za vso Vašo dobroto. Njemu pasem hvaležen, da je ob pomoči Marije Anžič tri nedelje skrbel za lepo bogoslužjepri nas ter praznično razpoloženje ob praznovanju državnosti in žegnanja. StojanuBrne pa zahvala, ker sedaj že kar nekaj let prinese k slovesnosti prvo slovenskozastavo v Melbournu ter pripravi odlične kranjske klobase za pogostitev kot njegovin njegove žene Vere dar. Hvala in še z njegovim pozdravom: »Še bo luštno!«Praznovanje 80. rojstnega dne,Oskarja Humarja na Jadranu.Prvo nedeljo v juliju, 4. julija 2010, smo praznovali naša zavetnikasveta brata Cirila in Metoda. Po slovesnem žegnanju v cerkvi je bilv dvorani nastop naših glasbenih skupin. Predsednik Slovenskegadruštva St. Albans in glasbenik g. Branko Kojc je tudi letos prevzel organizacijo.Dvorana je bila nabito polna in razpoloženje veselo. Tudi tonedeljo smo zbirali za bogoslovce na Salomonih.Hvala vsem glasbenikom, ki ste tudi letos nastopili z navdušenjem in dvoranonapolnili z velikim veseljem in radostjo.Sredi avgusta praznujemo VELIKI ŠMAREN, praznik Marijinegavnebovzetja ali velika maša. Pridružili smo se obnovitvi posvetitve slovenskeganaroda Materi Božji.OČETOVSKI DAN bomo kot skupnost praznovali v Kew zadnjo nedeljov avgustu pri sveti maši in potem z lepim programomv dvorani. Gospodinjam se priporočamo za krožnikdobrot.Vabijo na »Ca<strong>si</strong>no Lunch« v četrtek, 26. avgusta2010. Ob 10.30 dopoldne bo odpeljal posebni avtobu<strong>si</strong>z Kew na dobrodelno ko<strong>si</strong>lo – Buffet Lunch,z veliko izbiro najrazličnejše hrane. Cena prevozain ko<strong>si</strong>la je 25 dolarjev. Povratek v Kew bo ob 3.30popoldne. Prijave s plačilom sprejemajo VeronicaSmrdel, Renata Miklavec, Frances Urbas in LidijaBratina – po nedeljskih mašah v Kew.50 LET naše SLOMŠKOVE ŠOLE bomo praznovalina Slomškovo nedeljo, 26. septembra 2010,pri sveti maši in nato s slavnostnim programom vdvorani. Praznovanja se bo udeležil minister RS zaSlovence po svetu dr. Boštjan Žekš, ki bo na obisku vViktoriji od četrtka, 23. septembra, do torka, 28. septembrazjutraj. Draga Gelt OAM pripravlja Kronikoslovenskih šol v Avstraliji. Naročilnica je na strani 56.SLOVENSKI MLADINSKI KONCERT 2010 bo letosv Sydneyu – v dvorani slovenskega verskega in kulturnegasredišča sv. Rafaela v Merrylandsu v soboto,Slavko Koprivnik s harmonikoredno razveseli ljudi v Kew.misli | julij - avgust 201045
2. oktobra 2010, ob 3. uri popoldne. Koncert že36. leto organizirajo slovenska verska in kulturnasredišča v Avstraliji. Letos ga z vso vnemo pripravljaskupina mladih iz slovenskega mi<strong>si</strong>jona v Merrylandsupod vodstvom Irene Stariha. Poleg koncertapripravljajo še več drugih aktivnosti, ki bodona Slovenskem društvu Sydney in v klubu Triglavpod geslom: Znova povezani – (re) Connect. Vteh Mislih je priloženo posebno vabilo na koncert,ki so ga oblikovali mladi iz Sydneya. Med častnimigosti koncerta bo minister dr. Boštjan Žekš. Iz Kewbomo potovali z avtobusom; odhod bo v četrtek,30. septembra 2010, ob 7. uri zjutraj, povratek vnedeljo, 3. oktobra, okrog polnoči. Lydia Bratinasprejema prijave na telefon: 9700 3178. Vse, kiželite nastopiti ali potovati v Sydney pro<strong>si</strong>mo, dase prijavite čim prej; za nastopajoče so prijavnicev vseh naših slovenskih središčih. V Kew jih dobitepri tisku ob izhodih iz cerkve ali v pisarni mi<strong>si</strong>jona.PRVA OBLETNICA blagoslovitve kapelice vMarian Valley v Queenslandu bo v soboto, 1<strong>1.</strong>septembra. Tamkajšnji rojaki vabijo na slovesnosttudi rojake iz NSW, ACT, SA in Viktorije. Nekaj nasbo gotovo tam iz Viktorije tudi letos.SEJA PASTORALNEGA SVETA bo v ponedeljek,20. septembra 2010, ob 7.30 zvečer v Kew.MORWELL: Sveta maša bo v cerkvi Sacred Heartv Morwellu izjemoma tretjo in ne četrto nedeljo vseptembru – zaradi praznovanja Slomškove šolein obiska ministra v Kew. Maša bo 19. septembra,ob 6. uri zvečer in v nedeljo, 26. decembra 2010.ZLATA POROKA:V soboto, 5. junija 2010, sta med sveto mašo obhajalazlato poroko MARIJA in STANKO DEBELAK. Prinedeljski sveti maši v Kew pa smo 8. avgusta 2010 obhajalizlato poroko TILKE in VALENTINA LENKO.Čestitamo zlatima paroma in želimo še veliko zdravihskupnih let v krogu družine in našega občestva, kimu tako predano že toliko let zvesto služijo. Hvaležnikličemo nanje in na vse njihoveBožjega žegna in varstva Marije Pomagaj.KRSTI:CHARLOTTE JASMINE ROSSITER, rojena 03.06.2009,Heidelberg VIC. Mati Evelyn Irena Zgoznik, oče JeremyHardy Ros<strong>si</strong>ter. Botra sta Neil in Sonja Graham. Sv. Cirilin Metod, Kew, 29.05.2010.AUSTIN JACK BARTLETT, rojen 18.1<strong>1.</strong>2008, MitchamVIC. Mati Sonia Mary Horvat, oče Shaun Michael Bartlett.Botra sta Julie (r. Rozman) in Martin McCusker. Sv.Ciril in Metod, Kew, 29.05.2010.LACHLAN MICHAEL SERRAO, rojen 2<strong>1.</strong>0<strong>1.</strong>2010, FitzroyVIC. Mati Anita Serrao r. Krenos, oče Michael AnthonySerrao. Botra sta Christopher Russel in LouiseSerrao. Sv. Ciril in Metod, Kew, 12.6.2010.DAVID ZEC, rojen 07.02.2001, Novo mesto. Mati AnaZec roj. Lapanović, oče Drago Zec. Botra je YanyaSrkulj. Sv. Ciril in Metod, Kew, 14.06.2010.JASIEL LILLY KROPICH SHABA, rojena 16.1<strong>1.</strong>2009,East Melbourne VIC. Mati Linda Kropich Shaba, očeBasman Shaba. Botra sta Afif Shaba in JacquelineShaba Youkhana. Sv. Ciril in Metod, Kew, 19.06.2010.MAGGIE CATHERINE KRNEL, rojena 10.07.2009,South Brisbane QLD. Mati Emily Jane Krnel roj. McKinnon,oče David Peter Krnel. Botri so Sarah Kelly,Michelle Hervatin in John Everest. Sv. Ciril in Metod,Kew, 10.07.2010.46 misli | julij - avgust 2010KrstOscarjaPaulaBogovičav Kew,0<strong>1.</strong>08.2010.
OSCAR PAUL BOGOVIČ, rojen 13.0<strong>1.</strong>2010, Parkville,VIC. Mati Liselotte Luise Bogovič r. Krause, oče PaulBogovič. Botra sta Michael in Matthew Krause. Sv. Cirilin Metod, Kew, 0<strong>1.</strong>08.2010.ANTHONY RAFAEL GALLARDO, rojen 25.03.2010,Parkville VIC. Mati Ankica Gallardo roj. Bohte, oče RafaelGallardo. Botra sta John Bohte in Amelia Serfay.Sv. Ciril in Metod, Kew, 07.08.2010.JACK PAUL BEERE, rojen 19.03.2010, Mount WaverelyVIC. Mati Katherine Irene Beere, roj. Rob, oče RhettDavid Beere. Botri so: Diana Maree in Mark Lawrence,Nathalie Paula Rob in Melanie Gaye Beere. Sv. Ciril inMetod, Kew, 14.08.2010.Ja<strong>si</strong>el Lilly Kropich Shaba je krstil p. Valerijan JenkoOFM, OAM; Maggie Catherine Krnel je krstil prof. dr.Drago Ocvirk CM; vse ostale je krstil p. Ciril.Čestitke staršem, družinam, botrom in starim staršem.O D Š L I S O :BOŽIDAR VRANKAR je umrl 07.1<strong>1.</strong>2008 v SpringvaluVIC. Rojen je bil 09.09.1945 v Celju. V Avstralijo jeprispel na ladji 1<strong>1.</strong>06.1966. Bil je mehanik in je delal zaChelsea Motors. Zapustil je hčerko, 4 vnuke, 2 sestri, 2brata: brat Stanko Vrankar in sestra Heidi Vidas sta vAvstraliji, en brat živi v Sloveniji in ena sestra v Zagrebu.MARIO BERGINC je umrl 06.05.2010 v domu ostarelihv Queenscliffu. Rojen je bil 09.09.1940 v Bovcu. VAvstralijo je prispel leta 1958. Mario je bil kremiran vGeelongu ter pepel položen v grob pokojne mame vGeelongu.MIMI – MARIJA VOLAREVIĆ roj. BERGINC, Marijevasestra, rojena 12.02.1927 v Bovcu, je umrla 12.04.2010v Brisbanu. Sestra Eleonora živi v Gorici, sestra TončkaRoba v Wodongi, sestra Pepca Rowe v Adelaidi, sestraLia Lloyd v Wodongi. Brata Karlo in Lojze živita v Geelongu.ALOJZIJA KORŽE roj. BELE je umrla 18.05.2010.Lojzka je bila nekdanja žena Maksa Koržeta, ki je umrl28.03.2010 (glej Misli, maj-junij 2010, stran 46). Rojenaje bila 28.05.1935 v Rogaški Slatini. Pogrebno mašosmo obhajali 27.05.2010 v naši cerkvi v Kew. Pokopanaje na pokopališču Keilor.IVANA (Ivanka) URBAS roj. JURCA je umrla19.05.2010 v našem Domu matere Romane v Kew.Ivanka je bila prva pevovodinja in organistinja v slovenskemmelbournškem občestvu. Rojena je bila12.08.1913 v kraju Genovići v Črni gori, kjer je njen očedelal na posestvu. Pozneje so se preselili v Istro in naOpčine pri Trstu. Ivankin brat Leopold je bil duhovnik,posvečen leta 1929, in Ivanka mu je veliko pomagalana župniji, kjer je deloval. Umrl je leta 1988; njenidve sestri Ana na Občinah – je umrla 1996 in Vilma vBenetkah pa leta 1999. Leta 1954 je prišla v Avstralijo,kjer se je 19.06.1954 poročila z Janezom (Ivanom) Urbasom,doma iz Ivanjega Sela pri Rakeku, s katerim seje dopisovala. Nista imele družine, toda pomagala stamisli | julij - avgust 2010mnogim mladim migrantom ob prihodu v novo deželo.Ivanka in Ivan sta bila aktivna na področju društvenegain kulturnega življenja. Bila sta med ustanovnimi članiSlovenskega društva Melbourne. Ivanka je igrala na orglepri prvi slovenski polnočnici v Melbournu in poznejeigrala in vodila petje po različnih krajih, kjer so bile slovenskesvete maše. Na božični dan leta 1968 je imel njenmož Ivan ne daleč stran od njunega doma v Kew prometnonesrečo in umrl. To je bila huda preizkušnja zaIvanko. Ko je leta 1978 umrla žena Ivankinega nečakaAntona Urbasa, tudi Ivanka po imenu, je vlogo mameprevzela Ivanka in skrbela za otroke Frances, Natashoin Tonyja. Rožni venec smo molili zanjo na praznikMarije Pomagaj, 24. maja zvečer, v naši cerkvi v Kew,naslednji dan pa darovali pogrebno sveto mašo. Pokopanaje na pokopališču Keilor. Hvala sorodnikom, ki sonamenili darove namesto cvetja na grob za dom matereRomane. Sožalje nečaku Antonu Urbasu in družini terostalim sorodnikom.SREBRANA (BEBA) ČESNIK, žena Pavleta Česnika,je umrla v Melbournu 22.05.2010. Rojena je bila06.12.192<strong>1.</strong> Pogrebno slovo je bilo 28. maja v kapeliBlair pokopališča Springvale Botanical Cemetery. Njenmož Pavle je sedaj v našem domu matere Romane.Hvala Wernerju Remšniku in Heleni Leber zasporočilo.FRANC MAVER je umrl25.05.2010 v Palliative Carebolnišnice Sunshine Hospital,lepo pripravljen na srečanje zGospodom. Na veliko noč jebil še v Kew pri praznični maši.Vedno je rad prihajal k slovenskimmašam v St. Albans. Bilje med zaslužnimi ustanovnimičlani slovenskega društvaSt. Albans in delaven možter skrben oče. Rojen je bil 30.05.1939 v Drašči va<strong>si</strong>,župnija Šmihel pri Žužemberku. Molitve zanj smo imeli vkapeli pogrebnega zavoda Tobin Brothers v St. Albansu,pogrebno mašo pa darovali 3<strong>1.</strong> maja v cerkvi SacredHeart v St. Albansu. Pokopan je na pokopališču Keilor.Sožalje ženi Frančiški (Faniki), <strong>si</strong>nu Rudiju in hčerkamaSonji in Heleni z družinami, sestri Mimi Krapež in bratomaKarlu in Vinetu z družinami v Sloveniji ter ostalimsorodnikom v Avstraliji in Sloveniji. Njegovi najbližji sobili ob njem dni in noči njegovih zadnjih tednov.BORIS ŠPILAR je umrl tragične smrti 26.05.2010 nadomu v Glen Waverley. Rojen je bil 04.06. 1967 v Postojni.Skupaj s starši je prišel v Avstralijo leta 1969.Molitve zanj smo imeli v naši cerkvi v Kew <strong>1.</strong> junijazvečer. Pogrebna maša je bila 2. junija. Pokopan je napokopališču Keilor. Sožalje staršema Mariji in ZvonkuŠpilar, otrokoma Danielu in Sarah, bratu Denisu in sestriNataši z družinama ter ostalim sorodnikom.47
ANA MARIJA COLJA rojena ZECHER, je umrla28.05.2010 v Northern Hospital v Eppingu. Rojena jebila 27.07.1927 v Celju. Mož Avguštin je umrl leta 1969.Nista imela otrok ne sorodnikov, le dobrega slovenskegasoseda. Molitve zanjo so bile v Kew 2. junija, pogrebnamaša pa naslednji dan. Pokopana je na pokopališčuKeilor.IGNAC HORVAT, rojen 30.0<strong>1.</strong>1924 v Srednji Bistrici vPrekmurju, je umrl 28.05.2010 v Dandenong Hospital.Zadnjih sedem let je živel v Parkglenn AccomodationHome v Keysborough. Zapušča <strong>si</strong>nova Ignaca in Antonaz družinama. Žena je umrla pred približno desetimileti. Pogrebni obred je opravil 4.06.2010 na SprigvaleBotanical Cemetery – Blair Chapel župnik iz Nobel Parka.– Hvala Tonetu Mikušu za sporočilo.IVAN (IVO) ANTON ŠIRCA je umrl 02.06.2010 vdomu ostarelih v Geelongu (Grovedale). Rojen je bil25.0<strong>1.</strong>1933 na Reki, staršem iz Ilirske Bistrice. V Piranuje študiral za mornarja. V Avstralijo je prispel 10.0<strong>1.</strong>1954.Seveda je bil najprej v Bonegilli, od tam je šel v Milduroter nato v Geelong. Leta 1956 se je poročil z MargaretHey, doma iz Holandije. Štirje otroci so se jima rodiliin sedaj je v družini že 12 vnukov. Ivo je delal 28 let vtovarni Ford v Geelongu. Upokojil se je leta 1992. Ivo jebil ustanovni član slovenskega društva Ivan Cankar vGeelongu in v različnih obdobjih enajst let njegov predsednik.Vedno se je razveselil obiska duhovnika in prejelvse zakramente. Žena Margaret in otroci so ga rednoobiskovali. Pogrebna maša je bila v cerkvi St. Mary's vGeelongu v ponedeljek, 7. junija. Somaševanje je vodildomači župnik Fr. Kevin Dillon, p. Ciril je pridigal in vodilmolitve v krematoriju Mount Duneed. Sožalje ženi Margaret,<strong>si</strong>novom Louisu, Robertu in Ivanu ter hčerki Marijiin njihovim družinam, ostalim sorodnikom in prijateljem.ANGELA TELBAN roj. LUDVIK je umrla 10.07.2010v Sir Eric Pearce House v Ricmondu VIC. Rojena jebila 28.05.1928 v Baču pri Knežaku. V Avstralijo jeprišla leta 1954 in je od takrat živela v Richmondu.Poročila se je z Ludvikom Telbanom iz Horjula; umrl je06.08.200<strong>1.</strong> Bil je železničar. Angela je delala v KewCottages in kasneje v tovarni. V zakonu so se jima rodiliotroci Rosmary, Frank in Kristina. Rada je obiskovalaslovensko mašo, dokler je mogla. Zapušča triotroke, brata Lojzeta in Staneta v Melbournu insestro in tri brate v Kanadi, 7 vnukov in enegapravnuka. Hčerka Rosmary je prišla na pogrebmame iz Verone, kjer živi z družino. Pogrebnamaša je bila 15. junija 2010 v cerkvi sv. Ignacijav Ricmondu. Pokopana je na pokopališčuSpringvale.MARIJA FRANK roj. MAHNE je umrla15.07.2010 v 96. letu starosti. Rojena je bila24.09.1914 v va<strong>si</strong> Huje pri Ilirski Bistrici. Vnaši cerkvi v Kew smo zanjo molili rožni venecv sredo, 2<strong>1.</strong> julija 2010, pred mašo, nato padarovali pogrebno mašo s p. Darkom. Pokopana je napokopališču Keilor. Sožalje hčerkama Zorki Durut inMariji Beljan v Melbournu ter <strong>si</strong>novoma Branku v Melbournuin Jožetu v domači va<strong>si</strong> Huje, njihovim družinam,ostalim sorodnikom in prijateljem. Z lepimi besedami sose poslovili od mame, stare mame in stare stare mameMarije Frank. Lep zapis o svoji mami je letos napisalaMarijina hčerka Zorka Durut in je bil objavljen v Mislih,januar-februar 2010, na straneh 34-35. Vredno gaje zopet prebrati in lepo je, da ga je lahko še prebralatudi mama. Tri mame, ki so bile močan steber svojimdružinam in slovenski skupnosti in so bile tudi velikeprijateljice, so odšle: Marcela Bole že pred leti, MarijaBarba lani 6. decembra in sedaj Marija Frank.ALBIN HRVATIN je umrl v nedeljo, <strong>1.</strong> avgusta 2010, vbolnišnici v Footscrayu. Dan prej, v soboto, je doživelmočan srčni napad. Albin je bil rojen 07.12.1938 v va<strong>si</strong>Požane pri Kozini. Kot 17-letni fant je zapustil Slovenijo.Delal je v Snowy Mountains, ko so gradili hidroelektrarnev 1950-tih letih. Leta 1965 se je poročil zMilko, doma iz Srbije. Pogrebna maša je bila v cerkviSacred Heart v St. Albansu v četrtek ob 12.30 popoldne.Pokopan je na pokopališču Keilor. Sožalje ženiMilki, hčerkam Gordani, Sonji in Tanji ter <strong>si</strong>nu Dannyjuin njihovim družinam (9 vnukov).ANKA MUKAVEC roj. KNAVS je umrla 05.08.2010 vDomu matere Romane v Kew. Rojena je bila 12.03.1916v Medžimurju. V Avstralijo je prispela z mamo leta 1947iz Hrvaške. Pogrebno mašo smo darovali v naši cerkviv Kew 1<strong>1.</strong>08. Pokopana je na pokopališču Keilor, skupnislovenski grobovi, štev. 882, v bližini groba mame inočima. Mož Jože je pokopan v grobu s svojo mamo.Sožalje nečakinji Lorraine Laverde v Queenslandu.JOHN HARRY MAJOR je umrl v Geelongu 02.07.2010.Rojen je bil 06.12.1919 v Mariboru. Med 2. svetovnovojno je bil vojaški pilot. Leta 1950 je prišel v Avstralijo.V Geelongu je delal za avtobusno podjetje Bender's,pozneje pa je že sam imel svojo mehanično delavnico inbencinsko črpalko. Napredoval v podjetništvu in kmaluje postal glavni v vlečni službi, tako je postal znan povsej Avstraliji kot Geelong's Mr. Towing. John se je upokojilsredi leta 2000. Bil je tudi velik dobrotnik Cerkve inStara mama Marija Frank z vnuki in vnukinjami.48 misli | julij - avgust 2010
SLOVENSKOSOCIALNO SKRBSTVOIN INFORMACIJSKI URAD Inc.Telefon/Fax: 03 9853 7600e-mail:slovwelfare@slovenianwelfare.org.auinternetna stran:www.slovenianwelfare.org.auUrad je odprt vsako <strong>1.</strong>, 3. in 4. nedeljood 1<strong>1.</strong>00 do 12.00 urein vsak prvi in tretji četrtek v mesecuod 10.00 do 12.00 ure,če se predhodno dogovorite po telefonu.Naslov:19 A’Beckett Street, KEW VIC 3101dobrodelnih ustanov ter član suverenega viteškega redasv. Janeza jeruzalemskega in je ob njegovem imenu zapisDFM, KCSJ. V začetku letošnjega leta mu je umrlažena Veronica (70 let stara, 49 let sta bila poročena) inpred štirimi leti mu je umrla hčerka Susan (43 let), obeza rakom na pr<strong>si</strong>h. Zadnja leta je imel Alzheimerjevobolezen. Pogrebni obred je vodil Fr. Mick Fitzpatrick vcerkvi Sts. Peter & Paul, Ashby v Geelongu 08.07.2010.Pokopan je na pokopališču Highton Cemetery. Zapuščahčerko Bernardette z možem Rohanom in <strong>si</strong>na Johna zženo Anito in vnuke Aztec, Ethan, Gemma in Milla.MARJORIE LENŠČAKroj. BALLINTINEje umrla 10.08.2010 v bolnišniciMaryvale Hospital v Morwellu.Rojena je bila 13.07.1928 vMelbournu. Izobrazbo je prejelav Methodist Ladies College vKew. Pozneje se je izobrazilaza chiropodista, danes rečejotemu podiatrist. V tej službije delala v raznih lekarnah vMelbournu, Sydneyu in v Veliki Britaniji v letih 1950 do1953. Leta 1960 se je preselila v mesto Traralgon vGipslandu v Viktoriji, kjer je odprla svojo kliniko. V temčasu je srečala Branka Lenščaka, doma iz Hrušice. Leta1964 sta se poročila. Ob posvojitvi Jamesa in Anice jenjun dom polno zaživel. Leta 1980 je Marjorie postalakatoličanka in pričela zavzeto delati v župniji, pripravljatibogoslužja, vodila pripravo katehumenata, skrbelaza lepoto liturgije in cerkve. Še in še polna življenja invere. Vedno je z možem Brankom prihajala tudi k slovenskimmašam v Morwellu. V letih 1987 in 1988 je prestalatri operacija tumorja, prav takšnega, kakršnega soodkrili leta 2007 tudi v moji glavi in zanimivo, operiraljo je isti kirurg, kot leta 2007 mene. Tako sva bila nanek način posebej v 'žlahti'. V soboto, 7. avgusta 2010zvečer, sem jo obiskal v bolnišnici Fremasons Hospitalv Melbournu, kjer sva skupaj molila, prejela je sv.obhajilo in maziljenje. Polna neizmerne hvaležnosti jebila za ta moj poslednji obisk. V ponedeljek so jo odpeljaliv Morwell v Pallative Care in naslednji dan je umrla.Pogrebno mašo smo darovali 16.08. v cerkvi SacredHeart v Morwellu, kjer se zbiramo pri slovenskih mašah.Pokopana je na pokopališču Hazelwood Cemetery vMorwellu. Sožalje možu Branku, <strong>si</strong>nu Jamesu in hčerkiAnici ter njeni družini, bratoma in ostalim sorodnikom.V<strong>si</strong> naši rajni naj počivajo v Božjem miru! Spominjajmose jih pri maši in v molitvi.POPRAVEK IN OPRAVIČILOPAVLA JANŽA roj. POGOREVEC in ne Pogorovec –Misli, maj-junij 2010, stran 47.IVAN TROHA: Ivanka K. in jaz smo čitale v zadnji številkirevije MISLI (maj-junij 2010, stran 46) pod ODŠLI SOčlanek, ki ga je prispeval Tone Brne. V njem je napisano,da je bil prvi predsednik slovenskega društva Planica,Springvale VIC oče umrlega Ivana Troha. To ni res, kerje bil prvi predsednik Martin Uršnik. Zaradi pravilne zgodovinenašega društva Vas lepo pro<strong>si</strong>m, če v naslednjištevilki Misli popravite to napako. Hvala za Vaše razumevanjein prijazen pozdrav od Slavke Gorup.Objavljamo Vaš dopis, gospa Slavka, in seopravičujemo za napako. Hvala za sporočilo.p. Ciril A. BožičPrišla je žalostna novica:Marijo Frank je Bog poklical.Mlada vdova je ostala,štiri otroke negovala.Končno je v Avstralijo prišla.Hčerki Zorka, Marija in <strong>si</strong>n Brankoso jo z družinami pričakali.Zorka in njen mož Luissta mamo Marijo k sebi sprejela.Od vseh otrok je Marija veselje imela.Sin Jože z družino je v Hujah na domu.Marija ponižna, verna, delavna ženica.Rešena trpljenja, zletela je kot ptica.Rajni mož Jože se v vsemirju veseli,saj Marije že davno videl ni.Pokojni sorodniki nas čakajo v<strong>si</strong>.Zbogom, gospa Marija Frank.Pozdrave našim staršem in vsem rajnim pošljite,vaše prijateljice Marcele Bole ne pozabite.Počivajte v Božjem miru!Neva Bole Roedermisli | julij - avgust 201049
Predstavitev Antologijeslovenskih slikarjev in kiparjevV nedeljo, 27. junija 2010, smo imeli v cerkveni dvoraniv Kew, po praznovanju Dneva slovenske državnosti,dviganju zastav in petju avstralske, slovenske in evropskehimne, katere je zapel cerkveni pevski zbor ter poslovesnem govoru prof. dr. Draga Ocvirka, predstavitevnove knjige Antologija slovenskih slikarjev in kiparjevv Avstraliji – Anthology of Slovenian Artists andSculptors in Australia.Na odru je bilo slavnostno okrašeno z belim prtomna stojalu, s knjigo, prekrito z rumenim trakom inživobarvnim cvetjem gerber, sončnic in evkaliptusovimilisti. Draga Gelt OAM in Lili Eggleston Tomažič sta vodilipredstavitev; Draga v slovenščini, Lili v angleščini. Imenovaniso bili posebni prisotni gosti, kot prof. dr. DragoOcvirk, dr. Liz Tomažič, ki je lektorirala angleški jezik vknjigi, g. Ron Gomboc, svetovno znani kipar iz Pertha,gospa Jožica Gerden, slikarka iz Mildure, gospa SoniaLeber in David Chesworth, svetovno znana umetnika“soundscape”, in pa veliko drugih gostov - umetnikov izMelbourna. Nagajala pa nam je predstavitev ene umetninevsakega umetnika na računalniku, tako so gledalcivideli le kakšno tretjino pripravljenega. Tehnologija pač!Ponovno se opravičujeva.Prof. dr. Drago Ocvirk je z lepimi in izbranimi besedamiuradno predstavil knjigo, pohvalil in čestital avtoricamain želel uspeha. Poudaril je pomembnost takega kulturnegadela. Obljubil je, da bo o knjigi napisal nekajveč sam. Po predstavitvi so se v<strong>si</strong> umetniki pridružili naodru za skupinsko fotografijo; knjige in DVD-ji so bili narazpolago, nekaj tudi za nakup. Iskrena hvala vsem, kiste knjigo naročili in plačali v prednaročilu, kajti brez vasbi knjige ne bi mogli dati v tisk.Ponovno se zahvaljujem vsem, ki ste sodelovali pri knjigi,pomagali in svetovali, posebno še p. Cirilu A. Božičuza nasvete in lektoriranje, prof. Marti Skrbiš za slovenskolektoriranje, dr. Liz Tomažič za angleško lektoriranje,prof. Alenki Černelič-Krošelj iz Krškega za besedeo umetnikih in uvod, ministrici Hon. Tanyi PliberšekMP za predgovor in seveda vsem vam, umetnikom, zasodelovanje. Zelo zanimiv projekt. Z Lili sva delali z veseljem.Samo še pripomba: Knjige so lepljene, zato je bila cenalahko dokaj nizka, paziti pa je treba, da se knjigo pazljivoodpira in zapira. Trdo vezane knjige <strong>si</strong> sevedanismo mogli privoščiti.Knjiga se lahko dobi kot E-book na internetni strani:http://www.lulu.com/product/ebook/anthology-of-slovenian-artists-and-sculptors-in-australia/11792189Tam se knjiga lahko kupi kot pdf datoteka in naloži direktnona vaš računalnik. Cena je US$22.00 - (podjetjeza prodajo e-books je ameriško). Knjiga se potem lahkona računalniku bere, pregleda in tiska, če tako želite.Lep pozdrav v zahvali za vse čestitke in dobre želje.Draga in Lili, Melbourne, 28. junija 2010Veseloigra Poročni listV soboto, 5. junija, in v nedeljo, 6. junija 2010, je igralskaskupina verskega in kulturnega središča v Kewpredstavila veseloigro v dveh dejanjih, prirejeno po deluavtorja Efraima Kišona. Veseloigro sva priredili DragaGelt OAM in Ljubica Postružin.Kar dolgo smo vadili za igro. Pripravljeni smo bili ženovembra, a smo zaradi nesreče morali predstavoprestaviti. Končno smo imeli premiero. Lepo število ljudise je zbralo v dvorani in igra je potekala resno z našestrani, s strani igralske skupine, in veselo in zabavno zagledalce. Odlično so v<strong>si</strong> igralci odigrali svoje vloge.Brez naše šepetalke Olge Bogovič pa seveda ne bi šlo.Malo so nam nagajali zvočni kanali, pa se je uredilo, kosmo kupili dodatne. Veseloigra je dolga kar dobri dveuri in kljub temu, da so se igralci pridno naučili vloge,je potrebno, da se jim pomaga, če se zatakne. Hvala,Olga, odlično delo!Nastopili smo tudi v nedeljo in še bolj zabavno je bilo.Tudi v Sydneyu, v soboto 12. in v nedeljo 13. junija, jebilo lepo število gledalcev. Hvaležna publika.Iskrena hvala vsem, ki ste pomagali pri pripravah vKew: Alex Bratina, Janko Tegelj, Drago Zec, Tania Grilj– Christofas in vsem članom igralske skupine za pripravoin pospravljanje dvorane, kot tudi Društvu sv. Eme zapripravo hrane v nedeljo pred igro.Za gostovanje v Sydneyu iskrena hvala patroma Darkuin Valerijanu za povabilo in Mihelci Šušteršič za vsepriprave v dvorani, za pomoč pri pripravi odra in za vsopomoč in nasvete pri organizaciji gostovanja. Pomagaliso tudi drugi člani igralske družine Merrylands, posebnoMartha Magajna – hvala Vam! Hvala tudi MarjanuCesarju za prevoz in podarjeni delovni dan, ko nam nibilo treba plačati za njegov čas! Zelo smo se razveselilirojakov iz Newcastla z Marijo Grosman na čelu. Hvalatudi Sonji Fišer in pomočnicam za odlično ko<strong>si</strong>lo! Zahvalatudi Slovenskemu društvu Sydney za lepo popoldnein lep sprejem. Hvala, gospod in gospa Šernek inodborniki!Z nami v Sydney so potovali tudi Anita Fistrič, ki je stalasvojemu možu Andreju ob strani in mu pomagala, ko seje učil vlogo; Lidijo Bratina je spremljal mož Alex; VeroBrne je spremljal mož Stojan; Anico Tegelj je spremljalmož Janko; z Vladom Godcem je bila žena Elizabeth, kije tudi snemala video in z Ano Zec je bil <strong>si</strong>n David.Igro sva režirali z Ljubico Postružin, pa tudi igralciso večkrat kaj dodali in predlagali, torej ‘team work’.Odlično!50 misli | julij - avgust 2010
Jakob Ben Kur je bil Andrew Fistrič. Nasmejali smo senjegovim besedam in prikazu bogatega Žida, ki je navse načine poskušal ugoditi hčerki in ženi. Seveda brezzapetljajev ni šlo. Pa tako se je trudil! Kdo naj reče, dani priden in delaven ter pošten mož!? Ja, hudiča! Vednoso mu bile važne cevi od treh col naprej, posebno še pridrugih ljudeh in pri Rabinu, le doma so pipe puščale.Za Roberta, Gabinega ženina, je bil Bog. Vsa čast, Andrew!Slovenščina kot drugi jezik, rojen v Avstraliji, paodlično odigrana glavna vloga!Sara, Jakobova žena je bila Ljubica Postružin. Kljubvsemu (ni se hotela ponovno poročiti z njim), se je izkazalo,da ima zelo rada svojega moža in nasmejali smose njeni duhovitosti. In njene sanje in njene želje? Vsajrož <strong>si</strong> je želela od Jakoba in vča<strong>si</strong>h iti na koncert. Ja, koji je rože prinesel in bil ljubezniv, je pa mislila, da je bilpijan! Kdo bi razumel žene?!Gabi, hčerka, je bila Anica Tegelj. Si morete predstavljatidilemo, če starši ne morejo najti poročnega lista,ženinova mama pa ga na vsak način hoče videti? Kakonaj se poročita? Ali je bolje živeti z Robertom ‘kar tako’?!Tudi Anici je slovenščina drugi jezik in veliko truda jepotrebno, da se človek nauči vlogo.Rina Blumenkranz, zaljubljena soseda, je bila AnicaMarkič. Rina, s svojim lepim ‘kamnom’ na prstu (izpolnilaje moževo željo, ko ji je pustil v oporoki denar, najkupi lep kamen – seveda je mož mislil na nagrobni kamen!),je storila vse, kar je bilo mogoče, da bi se prikupilaJakobu.Robert Knoll, zaročenec, je bil Vlado Godec. UbogiRobert, bal se je Jakoba, rad bi ugodil mami Margaliti,Gabi in Jakobu, a vsak je imel svoje ideje. Pa Sveto Pismoje pridno študiral in bil prepričan, da bo Bog poskrbelza vse.Margalita, Robertova mama je bila AnaMaria Cek.Uboga mama, tako jo je skrbelo za <strong>si</strong>nka Roberta!Vedno je skrbela zanj, mu vsepovsod sledila, še nazmenke, in ga urejevala, kjerkoli sta bila; kar ni moglanikamor brez krtače in rezervnega robčka za <strong>si</strong>nka. Invedno jo je zanimalo, kaj ima v žepu. Ali je morda upalana ‘boljšo’ nevesto kot je bila Gabi? AnaMaria je bilarojena v Argentini, tudi njej je slovenščina drugi jezik.Hana, služkinja pri Jakobu in Sari, je bila Vera Brne.Biti služkinja pri bogati družini je težko, posebno še,če hočeš prav vse vedeti, kaj se dogaja pri hiši. Kakomoreš pospravljati in čistiti po hiši, potem ne slišiš, kajse pogovarjajo!! Nasmejali smo se njenim izrazom, sajpri njej niso bile smešne le njene besede, ampak jeodigrala z izrazi na obrazu, s kretnjami in hojo – ali pajezno kar po kolenih po tleh s cunjo.Raz, Gabin oboževalec, je bil Ivan Horvat. Kakšno veselje,ko je mislil, da so ga poslali s telegramom k BenKurovim zaradi poroke, zaradi njegove poroke z Gabi!Znova in znova bi objemal in poljubljal Gabi, pa vednose mu je tako zelo mudilo.misli | julij - avgust 2010Rabin je bil Darko Postružin. Pa naj kdo reče, da Rabinni znal moliti! Še v hebrejščini smo slišali molitve inrazjezil se je tudi, ker niso bili zbrani pri molitvah in soga motili. In prav kot pravi Rabin se je klanjal, molil in biloblečen, še klobuk in prave ‘krivčke’ je imel.Rabinova žena Ester je bila Ana Zec, ki je bila zeloponosna na svojega moža, kljub temu, da je Gabi inSari zaupala, da se z možem, Rabinom, še skregati nemore, ker vedno ‘bulji’ v knjige.Kalila, opravljivka in klepetava prodajalka je bila LidijaBratina. Si morete predstavljati! Pol mesta je obletala,da je našla čipke in gumbe, pa jo je Sara pro<strong>si</strong>la, najvse podari Gabi za poročno darilo?! Pa bogata in uglednadružina in so hoteli zastonj?! In ko je slišala, daSara in Jakob nista mož in žena in po drugi strani, dase ločujeta, kako bi mogla zdržati in ne hitro izblebetativsem ljudem v mestu!? Lidija je bila rojena v Avstraliji,pa se je prav pošteno po slovensko razjezila.Ne bi bilo mogoče imeti predstave veseloigre brez SimonaGrilja, ki je pripravil vse zvočne vložke, urejevalluči in celotno ozvočenje. Hvala, Simon! Izvrstno delo.Obleke in lasulje so <strong>si</strong> igralci priskrbeli sami. HelenaLeber je uredila igralce in jih pripravila za predstavo:šminke, pričeske (popraviti in ostriči je bila treba celolasulje). Alex Bratina in Elizabeth Godec sta napravilavideo o predstavah in video je naprodaj kot DVD vknjižnici v Kew, cena $25.00. Imeli smo več fotografov,predvsem Tania Grilj-Christofas, Marija Anžič in DarkoPostružin. Hvala za slike.Posebna zahvala Verskemu in kulturnemu središčuKew in patru Cirilu za zaupanje in prostor, kjer smo karcelo leto vadili, se veliko nasmejali in potem tudi nastopili,in delnemu sponzorju, Uradu RS za Slovence vzamejstvu in po svetu, za finančno pomoč. In sevedahvala vam vsem, ki ste nas počastili s svojo prisotnostjo.Upam, da vam je bilo všeč in ste se nasmejali. Čistidobiček smo namenili opremi odra v Kew. Hvala vam!Draga Gelt, MelbourneSEVEDA je bil vedno ob koncu igre velik aplavz,ki je pomenil hvaležnost gledalcev do vseh igralcev,režiserke Drage Gelt OAM ter vseh sodelujočih priuresničitvi zahtevnega projekta veseloigre v dveh dejanjihPoročni list. Zares iskrena hvala vsej igralskiskupini, ki je žrtvovala veliko svojega časa in denarja,da smo imeli v Kew in v Merrylandsu tako dovršenokulturno predstavo. Draga in Ljubica sta imeli tudiposrečeno izbiro igralcev, saj so jim bile vloge skorajpisane na kožo ali pa so se tako zelo vživeli v vlogo, daso jo živo podajali in ne le igrali. Pohvaliti je potrebnotudi sodoben pristop k režiji igre. Igralski skupini Kewiskrene čestitke in prisrčna zahvala ter pogum za nadaljnjedelo. Mi gledalci pa moramo naslednjič pripeljatik predstavi vsaj vsak še enega gledalca! p. Ciril51
Kronika slovenskih šolin učiteljev slovenskega jezika v AvstralijiV končni pripravi je Kronika slovenskih šol in učiteljev slovenskega jezika, za katero upamo, da bo končana obletošnjem praznovanju 50-letnice Slomškove šole septembra v Kew.Kronika vsebuje informacije in fotografije o 40-tih slovenskih šolah v Avstraliji, o delovanju, o učiteljih, ki so učili inpripravljali kulturne programe in o kulturnih animatorjih, ki so koordinirali, pripravljali in vodili programe ali pa učilifolklorne plese. Vključene so naslednje slovenske šole:1957 - 1959 Prve slovenske učne ure v AvstralijiWoolahra - Sydney, Melbourne, Leichhardt - Sydney1960 - 2010 Slomškova slovenska šola Kew, Melbourne1961 - 1963 Slomškova slovenska šola Paddington, Sydney1961 - 1963 Slovenska šola Simon Gregorčič, St. Albans, Melbourne1962 - 1970 Slomškova slovenska šola Cabramatta, Sydney1962 - 1965 Slomškova šola Leichhardt, Sydney1962 - 1964 Slomškova šola Condell Park, Sydney1963 - 1985 in 2010 Slovenska šola, Geelong1964 Slovenska dopisna šola, Slovensko društvo Sydney1968 - 1969 Blacktown slovenske ure, Sydney1969 - 1971, 1979 - 1982 Horsley Park slovenske ure, Slovensko društvo Sydney1970 - 1980 Slovenska šola, Slovenian Australian Association, Canberra1972 - 1993 Slovenska šola, Jadran, Melbourne1972 Slovenska šola, Queanbeyan1973 - 2010 Slovenska Slomškova šola Merrylands, Sydney1973 - 1994 Slovenska šola, Slovensko društvo Adelaide1974 - 2010 Slovenska šola, Planica, Springvale, Melbourne1974 - 1976 Slovenska pripravljalna šola, Kew, Melbourne1975 - 1978 Berri Slovenska šola, South Australia1976 - 1989 Triglav slovenske učne ure, Sydney1976 - 1977 Slovenske učne ure, Slovensko društvo Melbourne1977 - 2005 Victorian School of Languages, Victoria1977 - 1982 Slovenska šola, Wollongong1977 - 1996 Slovenska šola, Slovensko društvo Melbourne1978 - 2000 Saturday School of Community Languages, Sydney1978 - 1994 Slovenska šola Holy Family, West Hindmarsh, Adelaide1978 Yugoslav Ethnic School, Newtown, Sydney1979 - 1980, 2000 Slovenska šola, Mildura1979 Slovenski klub Planica, Wollongong1980 - 1981, 1996 Slovenska šola, Slov. društvo Planinka, Brisbane1983 - 1985 Slovenska šola, Slovenski klub, Perth1985 - 1994 Tečaj slov. jezika za odrasle, Mildura1989 - 1999 Slovenski lektorat, Macquarie Univer<strong>si</strong>ty, Sydney1999 - 2010 Tečaj slov. jezika za odrasle, Kew, Melbourne2003 - 2005 Slovenska šola, Slovensko društvo St. Albans, Victoria2008 - 2010 Tečaj slov. jezika za odrasle, Merrylands, Sydney2009 Tečaj slov. jezika za odrasle, Canberra2010 Tečaj slov. jezika za odrasle, Geelong, VictoriaŠtevilo učiteljev slovenskega jezika in kulturnih animatorjev, vključno z učitelji folklornih plesov, je kar lepo - večkot 180. Večinoma so v<strong>si</strong> učitelji in kulturni animatorji v klubskih in cerkvenih šolah učili prostovoljno brezplačno,vsa leta, a polni volje, idej in navdušenja. Plačilo jim je bila zavest, da so se otroci naučili slovensko govoriti, bratiin pisati in da so vedeli nekaj o Sloveniji. Učitelji na Victorian School of Languages, Viktorija; Saturday School ofCommunity Languages, Sydney in na Lektoratu na Macquarie univerzi v Sydneyu so bili plačani. Toliko prostovoljnihur, toliko priprav, dela, poučevanja, skrbi, kulturnih programov . . .Pa tudi toliko ponosa in zadovoljstva!In uspehi? Prihodnost bo pokazala, kako uspešne so slovenske šole v Avstraliji. Upam, da v<strong>si</strong> otroci vsaj delnopoznajo domovino staršev, so ponosni nanjo in da znajo tudi nekaj slovenskega jezika.V knjigi so fotografijeučencev in učiteljev v šoli, pri nastopih in na raznih prireditvah.52 misli | julij - avgust 2010
Zelo bogata kulturna in vzgojna preteklost Slovencevv Avstraliji. V knjigi bo več kot 900 fotografij, največbarvnih. Knjiga bo tiskana, trdo vezana zaradi velikegaštevila strani (več kot 650) – cena bo temu primerna –pa na DVD-ju kot pdf datoteka, katero <strong>si</strong> lahko ogledatena računalniku, in kot E-book in jo lahko naročite poDIAMANTNA POROKAPraznovanje 60. obletniceporoke JOŽETA (Pepija) in INGE MARINACOb številnih svojcih in prijateljih sta svojo diamantnoporoko veselo in zadovoljno praznovala vmestecu Echuca Jožef in Inge Marinac.Mesto Echuca je prav nameji med Viktorijo in NewSouth Walesom – na viktorijskistrani, na levem bregureke Murray, 92 kilometrovseverno-vzhodno od mestaBendigo. Jožef (Popo)se je rodil 2<strong>1.</strong> aprila 1927v Novokračinah v revnidružini s 4 otroki. Očeta soizgubili, ko so otroci bili šerosno mladi. Mati samohranilka jih je preživljala, kakorje vedela in znala. Od jutra do mraka je pomagala nakmetijah ali pa šivala, da jih je lahko prehranila. Viharjidruge svetovne vojne niso prizanašali nikomur, tako tudinjim ne. Pepo, <strong>si</strong>mpatičen in živahen fant, je bil še najstnik,ko je takoj po končani 2. svetovni vojni odšel strebuhom za kruhom po svetu. V času njegovega bivanjav Nemčiji, kjer je delal kot šofer in čuvaj, je spoznallepo in postavno 16-letno dekle - Inge. Ker je bila mladoletna,je njen oče le s težavo podpisal dovoljenje za zakon.Nekaj mesecev po poroki, točno 18.08.1950 sta zladjo Farsea odpotovala v Avstralijo, kjer je bilo začetnoživljenje prej kakor rožnato. V migracijskem kampuBonegilla sta skupaj preživela 4 mesece, nato sta nekajčasa preživela ločeno. Pepo je bil na delu v Melbournu,Inge v kampu z materami in bodočimi materami. Tamse je tudi rodil njihov prvorojenec Anthony. Mama Ingepravi v šali, da so to bile originalno barake za ujetnikePRODAM HIŠO V MARIBORUV Sloveniji prodajam svojo nepremičnino in sem sespomnila na naše Slovence v Avstraliji. Morda je mednjimi kdo, ki bi želel spet živeti v Sloveniji ali pa poznanekoga, ki bi se rad preselil v Slovenijo.Hiša leži v mirnem okolju ob gozdu v Mariboru, je velikain prostorna (12x12m) in ima tri nadstropja: klet,ki je bila grajena po predpi<strong>si</strong>h z namenom opravljanjaobrtne dejavnosti; pritličje, kjer so naslednji bivalniprostori: predsoba, dve sobi na severu, med njima kopalnica,velika jedilnica in kuhinja posebej na vzhodumisli | julij - avgust 2010internetu. Naslov bo objavljen kasneje.Na strani 56 v teh Mislih je naročilnica zaprednaročilo knjige in DVD-ja. Kasneje se bo cenaspremenila.Knjig bomo tiskali le toliko, kolikor bo naročil.Lep pozdrav! Draga Gelt OAM, Melbourne VICin da zato ni naključno, da je njihov prvorojenec postalvojaška osebnost, pozneje vojaški zobni tehnik v rezervi.Njegov <strong>si</strong>n (vnuk Jožefa in Inge) pa politik (senatorv parlamentu). Trenutno dodatno študira zakone. Rodiliso se jima še otroci: Barbara, Robert, Karen in Steven.Lahko <strong>si</strong> zamišljamo, da preživljati šest člansko družinoni bilo ravno lahko. Ata Pepo je bil delaven in iznajdljiv.S časom je odprl tudi svojo privatno obrt - čistilnico, vkateri sta delala oba z Inge. Ni skrbel samo za svojodružino, pomagal je vsakomur v potrebi, posebno novimrojakom doseljencem: pri iskanju dela, tolmačenju, priuradnih zadevah in podobno. Ker ima dar za jezike,gladko govori angleško, slovensko, nemško, italijansko,hrvaško... Družina šteje danes 5 otrok, 9 vnukovin 8 pravnukov - kar naša slavljenca ponosno povesta.Gospa Inge še dodaja, da je postala žena pri 16 letih,odšla v neznano in pri 17 letih postala mati, bila breznajosnovnejšega. Hvaležna sta novi deželi, ki ju je vdoločenih razmerah lepo sprejela ter jima nudila domin možnosti preživetja. Lepo sta vzgojila otroke ter vsreči in ljubezni dočakala tudi 60. obletnico poroke. Polegdrugih voščil sta dobila voščila tudi od angleškekraljice Elizabete, predstav-nikov avstralske in viktorijskevlade, opozicijske stranke in lokalnih oblasti. V<strong>si</strong>vaščani Jožefa Marinca še enkrat izrekamo iskrenavoščila. Ko je ped tremi leti Jožef (Pepo) praznoval svoj80. rojstni dan, smo prav tako vaščani in prijatelji prisostvovalislavju. Lahko vidite sliko s tega praznovanja.Ena slika je poročna, druga pa ob 60. obletnici poroke.Marija Iskra, Melbourne VICJožetu in Inge Marinac čestitke za diamantno porokotudi iz uredništva Misli in seveda od naših bralcevter članov slovenskega občestva v Avstraliji.Bog naj Vaju in vse Vajine še naprej obilno blagoslavlja!– p. Cirilin jugovzhodu, dnevna soba z izhodom na teraso najugu in jugozahodu - mansarda ima dve veliki sobi, kopalnico,galerijo in balkon.Samo zemljišče meri 800 m2, okrog hiše je že nekajsadnega drevja, na sami parceli stoji še tudi pokritagaraža, hiša je bila zgrajena leta 2000.Napisala sem nekaj o hiši in bi vas pro<strong>si</strong>la, da posredujeteto sporočilo naprej tistemu, ki bi zares želel živeti vSloveniji in lahko stopi z mano v kontakt preko e-maila:jaz<strong>si</strong>tka99@gmail.com. Lep pozdrav, Cvetka Tominc53
Dom počitka matere Romane - slovenski dom za starejšeMother Romana Home - Slovenian Aged Care Facility11-15 A’Beckett Street, Kew, Vic 3101, Phone 03 9853 1054, Fax: 03 9855 0811E-mail: romanahome@optusnet.com.auDom počitka matere Romane jeustanova slovenskega mi<strong>si</strong>jonav Melbournu, ki nudi bivanje vdomačem okolju ostarelim in vsem,ki potrebujejo nego.V našem domu nudimo stanovalcuprijazno krščansko okolje, toplosobo, domačo hrano, veselo družbo,popolno zdravniško nego in vsopotrebno oskrbo. Do slovenskecerkve svetih bratov Cirila in Metodaje le dvajset metrov.Pogoj za sprejem v Dom je takoimenovani “Aged Care Assessment Document” - sprejemnidokument, ki vam ga priskrbi vaš zdravnik. Osnovna tarifa je 85% od pokojnine.Ste mogoče že razmišljali, kakšno bi bilo življenje v Domu?Ali veste, da nudimo tudi kratkoročno nego ‘Respite Care’.Na primer, če želi družina za krajši čas na dopust, nudimo oskrbo do 63 dni v enem letu.Življenje v domu matere Romane je kar prijetno, vsak dan se dogaja kaj novega.Za vse dodatne podrobnosti pokličite upravnico gospo Sandro Krnel.Gospa Krnel vam bo z veseljem dala prave odgovore na vsa druga vprašanja o življenju v Domu.54 misli | julij - avgust 2010
GLAS SLOVENIJEVELEPOSLANIŠTVO REPUBLIKE SLOVENIJETelefon: »THE 02 6243 VOICE 4830 OF SLOVENIA« Fax: 02 6243 4827PO BOX e-mail: 191, SYLVANIA VCA@gov.<strong>si</strong> NSW 2224Tel.:www.gov.<strong>si</strong>/mzz/dkp/vca/eng/02 9522 9911 Fax: 02 9522 9922STIČIŠČEZačasniAVSTRALSKIHodpravnik poslov:SLOVENCEVdr. Zvone ŽigonDomača stran na internetu:Embassy of the Republic of Sloveniawww.glasslovenije.com.auPO Box 284, Civic SquareCANBERRA ACT 260GENERALNI KONZULAT RS za NSWČastni generalni konzul: Alfred Brežnik AM78 Parramatta RoadCamperdown NSW 2050Telefon: 02 9517 1591 Fax: 02 9519 8889E-mail: slovcon@emona.com.auPO BOX 188, COOGEE NSW 2034 Are your dentures more comfortable ina glass...? If so, for a free consultationcontact:KONFIDENT Pty. Ltd.STAN KRNELdental prosthetistspeciali<strong>si</strong>ng in dentures and mouthguards 391 Canterbury Road, Vermont VIC 3133rg_misli ad misli FEB.indd | maj 1 - junij 2007NA USLUGO V ČASU ŽALOVANJA Funeral Advice Line 9500 0900Bi radi imeli umetno zobovje v kozarcu...?Če ne, z zaupanjem pokličite za prvobrezplačno posvetovanje.STANKO KRNELzobni tehnikVIKTORIJSKIM SLOVENCEMwww.tobinbrothers.com.auspecialistza umetno zobovje in zaščitne proteze9/2/07 5:20:05 PM43misli | julij - avgust 201055misli | maj - junij 201043
56 misli | julij - avgust 2010
“Homecoming Slovenia — 2011”To coincide with the world wide homecoming initiative and to celebratethe 20th anniversary of Independent Slovenia, a “Slovenia homecoming2011’ celebration is being organised and supported by the SlovenianTourist Board and other Government Institutions.Through “Homecoming Slovenia 2011” Slovenia and its people inviteall Slovenians living abroad to reconnect with their family roots,their country of birth or country of ancestry . No matter where you livenow, it is likely that your heart proudly remains ‘Slovenian’.Group programs:“HIGHLIGHTS OF SLOVENIA”tour: 22-29 JUNE 2011“KRANJSKA KLOBASA & POLKA”tour: 17-24 AUGUST 2011“GOING HOME FOR CHRISTMAS”tour: 16-23 DECEMBER 2011misli | julij - avgust 2010A trip back home with your children or grand children would surely be anostalgic adventure never to be forgotten.2011 will be an unforegettable year with many special events focu<strong>si</strong>ng onSlovenian ancestry, traditions and culture. To celebrate your homecoming,Slovenia is offering a variety of tours and holiday packages, which promisegreat value. Combine these packages with great value airfares and car hire, arelaxing stopover to and from Slovenia, and you are guaranteed to expereince ahomecoming full of memories to keep for ever.Slovenia and its people welcome you home!“Big Homecoming Picnic”Lake Bled 3. July 2011Individual programs:“SEARCHING FOR THE ROOTS” (7-day program):Tracing your family history is a journey of discovery that leads youto explore the lives and times of ancestors.“TASTE SLOVENIA TOUR” (11-day program):The tour will guide you through Slovenia’s gastronomic areasand present major highlights of Slovenia.Vi<strong>si</strong>t the official web<strong>si</strong>te of Slovenia’s national tourism agency: http://www.slovenia.info/For details of airfares and packages please contact the certified STB agent in Australia and New Zealand BEYOND SLOVENIAEmail : home2011@homecomingSlovenia.com Web<strong>si</strong>te : www.homecomingSlovenia.comTel : 1300 55 75 01 (in Australia)Tel : +61 29651 3066 (out<strong>si</strong>de Australia)22 Kenthurst Road, Round Corner NSW 2158 Licence : 2TA548157
SPOROČILA FOTOGRAFIJNASLOVNA STRAN ZGORAJ:Vrhunec Slovenskega evharističnega kongresa v nedeljo,13. junija 2010, je bila slovesna sveta maša na stadionuv Celju. Slovesno somaševanje škofov in duhovnikov jeob več kot 32.000 vernih ljudi vodil kardinal Bertone izVatikana, ki je med mašo razgla<strong>si</strong>l mučenca Alojzija Grozdetaza blaženega.NASLOVNA STRAN SPODAJ: Slovenska skupnost vAdelaidi se je v nedeljo, 16. maja 2010, udeležila mednarodnemarijanske proce<strong>si</strong>je z razpoznavnim banderomMarije Pomagaj in narodno nošo. Pater Janez Tretjak paje v letošnjem juliju dopolnil 30 let služenja slovenskemuobčestvu v Južni Avstraliji. Naj mu tudi Misli ponesejonaše čestitke z molitvijo, da ga Bog ohrani zdravega inkrepkega za nadaljnje služenje.NOTRANJA STRAN OVITKA - STRAN 2:Praznovanje zlate poroke MARIJE in STANETADEBELAK, Kew, 5.6.2010.Ja<strong>si</strong>el Lilly KROPICH SHABA je bila krščena v Kew,19.6.2010.Zlata poroka TILKE in VALENTINA LENKO v Kew,8.8.2010.Prvoobhajanci v Merrylandsu s p. Valerijanom.Austin Jack BARTLETT je prejel zakrament sv. krsta,Kew, 29.5.2010.40 let poroke MAJDE in SREČKA BROŽIČ, Kew,30.5.2010.Veselje po krstu prvorojenca: Lachlan MichaelSERRAO je bil krščen v Kew, 12.6.2010.PREDZADNJA STRAN OVITKA – STRAN 59:Prvi dve fotografiji sta z žegnanja v Kew, 04.07.2010.90 let življenja je v Ljubljani praznovala v začetkuletošnjega julija MARJANCA KRAJC (na fotografijidruga z leve z možem Nikom in sorodniki). Zadaj z leve:njun <strong>si</strong>n Mark Krajc, Dimitri Lajovic, p. Ciril, sorodnik izSlovenije.Utrinek z našega žegnanja v Kew, 4. julija 2010, ko je bilmed nami prof. dr. Drago Ocvirk.David ZEC je bil krščen v Kew, 14.06.2010Carlotte Jasmine ROSSITER je bila krščena v Kew,29.5.2010.Učenci Slomškove šole iz Kew z učiteljico in ravnateljicoVeronico Smrdel na izletu.Družini MRAK in SELJAK na obisku v Canberri: Frankin Štefi Hudina, Madeline, Melinda, Roland, Eric, inSlavko Mrak, Isabela Tokic, Vicki Mrak, Rezika in RajkoSeljak in Johnny Tokic. Čestitke Viki za medaljoVictoria Police za njeno 30-letno delo.Veselje v družini BOGOVIČ ob rojstvu Oscarja.Jack Paul BEERE je prejel sv. krst v Kew, 14.08.2010.Mladi glasbenik raste v velikega mojstra.ZADNJA STRAN OVITKA – STRAN 60:Tudi za letošnje žegnanje v Kew so nastopili naši glasbeniki,ki jih je zbral glasbenik in predsednik slovenskegadruštva St. Albans Branko Kojc.Nekaj fotografij zgovorno prikazuje odlično odigranoigro Poročni list v Kew in v Merrylandsu.Zadnji spodnji fotografiji pa prikazujeta umetnike, kiso se zbrali k predstavitvi knjige in DVD-ja Antologijaslo-venskih slikarjev in kiparjev v Avstraliji v Kew inpubliko, ki je prišla gledat igro Poročni list.FOTOGRAFIJE SO PRISPEVALI:Vid Gajšek: naslovnica zgoraj. Ana Maria Zupančič:naslovnica spodaj, 18, 19. Marija Anžič: 2, 44, 45, 46,54, 59, 60. Martha Magajna: 2, 8, 22, 26, 29, 31, 32, 33,34. Pater Ciril: 2, 3, 4, 5, 21, 59. Pater Robert Bahčič:4. Arhiv Misli: 9. Dr. Zvone Žigon: 1<strong>1.</strong> Florjan Auser: 12,13, 30, 57. Miha Koderman: 16, 20. Virgilij Ferfolja: 20.Pater Darko: 2<strong>1.</strong> Štefan Šernek: 22, 27, 28. Ivan Rudolf:23. Jožica Koštrica: 30. Mirko Cuderman: 35, 36,43. Danijela Hliš: 40. Marija Iskra: 41, 45. Lucija Srnec:42. Ivan Horvat (pevec): 45. Arhiv družine Maver:47. Arhiv družine Durut: 48. Arhiv družine Lenščak: 49.Arhiv družine Marinac: 53. Draga Gelt OAM: 57. Arhivdružine Mrak: 59.HVALA VSEM SODELAVCEM MISLI!58 misli | julij - avgust 2010
misli | julij - avgust 201059
60 misli | julij - avgust 2010