english synopsis - Časopis stavebnictví
english synopsis - Časopis stavebnictví
english synopsis - Časopis stavebnictví
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
historie<br />
V článku Historie Inženýrské komory v českých<br />
zemích v minulém čísle časopisu je zmiňováno<br />
ministerstvo veřejných prací (nejprve jako rakousko-uherské<br />
říšské ministerstvo, pak ministerstvo<br />
Československé republiky). Ministerstvo veřejných<br />
prací bylo partnerem Inženýrské komory z pohledu<br />
státní správy, neboť mělo ve své kompetenci řadu<br />
aktivit souvisejících se <strong>stavebnictví</strong>m.<br />
Říšské ministerstvo veřejných prací<br />
vzniklo tzv. nejvyšším rozhodnutím<br />
ze dne 8. května 1848. Jeho působnost<br />
v rakouském mocnářství se<br />
vztahovala na hornictví a hutnictví,<br />
stavby a provoz státních železnic, telegrafy,<br />
stavby silnic a vodní stavby.<br />
Dne 21. listopadu 1848 ministerstvo<br />
zaniklo spojením s ministerstvem<br />
orby, obchodu a živností. V období<br />
krátké působnosti ministerstva veřejných<br />
prací vznikl, z podnětu jeho<br />
ministra, Centrální úřad pro sociální<br />
záležitosti. Úřad zanikl společně<br />
s ministerstvem. Dne 21. března<br />
1908 bylo ministerstvo veřejných<br />
prací opětovně zřízeno. Převzalo od<br />
ministerstva vnitra agendu stavebních<br />
záležitostí a od ministerstva<br />
orby výkon nejvyšší instance báňské<br />
správy. C. k. ministerstvo veřejných<br />
prací převzalo také správu průmyslového<br />
školství.<br />
Tehdejší sociální demokracie požadovala<br />
vytvoření ministerstva<br />
práce, tj. ústředního úřadu pro<br />
sociální politiku. Kolem této otázky<br />
se rozvinula velmi rozsáhlá diskuze<br />
a do zřízení ministerstva se vkládaly<br />
značné naděje. Očekávání se<br />
nesplnila a ministerstvo veřejných<br />
prací se nestalo orgánem sociální<br />
politiky, nýbrž ústředním úřadem<br />
pro ryze technické agendy. Byly<br />
mu vyhrazeny stavební záležitosti,<br />
věci vodních, silničních a mostních<br />
staveb a bylo mu rovněž podřízeno<br />
veškeré hornictví a všechny střední<br />
a vysoké ústavy tohoto oboru. Příslušel<br />
mu dozor nad živnostenským<br />
průmyslovým školstvím, dozor nad<br />
50<br />
<strong>stavebnictví</strong> 10/11<br />
patentním a cejchovním úřadem<br />
a podpora zvelebování živností<br />
a cestovního ruchu.<br />
Sociální záležitosti byly rozděleny<br />
mezi několik ministerstev, zejména<br />
ministerstvo vnitra, ministerstvo<br />
obchodu, ministerstvo orby a ministerstvo<br />
veřejných prací. Ústřední<br />
orgán pro sociální správu vznikl až<br />
těsně před rozpadem habsburské<br />
monarchie.<br />
Zákonem č. 2/1918 Sb. z. a n. ze<br />
dne 2. listopadu 1918 zřídil Národní<br />
výbor tzv. Nejvyšší správní úřad veřejných<br />
prací jako součást původně<br />
12 a později (v horizontu měsíců)<br />
17 nejvyšších správních úřadů.<br />
V krátké době byly tyto úřady opětovně<br />
přejmenovány na příslušná<br />
ministerstva. Ministerstvo veřejných<br />
prací sídlilo na Smíchově, v Prestově<br />
ulici č. 6.<br />
Ministerstvo veřejných<br />
prací Republiky československé<br />
Ministerstvo veřejných prací Republiky<br />
československé obstarávalo<br />
v nejvyšší instanci různé agendy<br />
technické služby. Jeho organizace<br />
se vyvíjela, delší dobu své existence<br />
však bylo rozděleno kromě prezidia<br />
na devět odborů. Tyto odbory<br />
vykonávaly stavby státních veřejných<br />
budov, správu státních budov<br />
a bytovou péči, vodohospodářské<br />
záležitosti, stavbu a správu silnic<br />
a mostů, správu stavebních hmot<br />
a zabývaly se otázkami zadávacích<br />
předpisů, civilní leteckou, automobilovou<br />
a vodní dopravou, všeobecně<br />
technickými, hraničními a zeměměřičskými<br />
záležitostmi a státní stavební<br />
službou, dále strojírenstvím<br />
a elektrotechnikou, chemií, elektrizací<br />
a výzkumnictvím, hornictvím<br />
a hutnictvím. Do oblasti jejich činnosti<br />
patřily i zákonodárné a právně<br />
správní záležitosti a veškeré otázky<br />
státních dolů a hutí a ústřední správa<br />
podniku Státní báňské a hutnické<br />
závody. Při ministerstvu působilo,<br />
vzhledem ke značné rozdílnosti jeho<br />
agend, množství poradních sborů,<br />
jako státní elektrárenská rada, státní<br />
puncovní rada, poradní sbor pro<br />
vodohospodářské práce a stavby,<br />
poradní sbor ve věcech leteckých,<br />
silniční rada a uhelná rada.<br />
Již ze základního přehledu organizace<br />
ministerstva je zřejmé, že<br />
jeho působnost byla velmi rozsáhlá<br />
a značně různorodá. Náležela mu<br />
většina technických agend a provádění<br />
veřejných prací, na druhé straně<br />
však také Ústřední správa státních<br />
dolů a hutí; ministerstvo bylo rovněž<br />
nejvyšší instancí v oboru puncovnictví<br />
a cejchovnictví a nejvyšší instancí<br />
Báňské správy včetně sociální péče<br />
o hornictví a hutnictví. K ministerstvu<br />
bylo přičleněno Ředitelství<br />
pro stavbu vodních cest, Ústřední<br />
inspektorát pro službu cejchovní,<br />
Státní ústav geologický, Státní<br />
ústav hydrologický, Státní ústav<br />
radiologický a Ústav pro hospodárné<br />
využití paliv.<br />
Veřejnou technickou službu vykonávaly<br />
stavební okresní správy,<br />
a to vždy pro území tzv. stavebního<br />
okresu, který se skládal zpravidla<br />
ze tří až šesti politických okresů. Ve<br />
druhé instanci existovaly příslušné<br />
zemské správy politické (zemské<br />
úřady), při kterých byl zřízen technický<br />
odbor pod bezprostředním<br />
vedením přednosty státní služby<br />
stavební s odbornými odděleními<br />
pro stavby pozemní, silniční, mostní<br />
a stavby zvláštních konstrukcí,<br />
pro stavby vodní, dále s odděle-<br />
text: RNDr. Jiří Klíma<br />
Ministerstvo veřejných prací,<br />
geneze na území českého státu<br />
ním hydrologickým, všeobecným<br />
a osobním, živnostensko-technickým,<br />
strojním a elektrotechnickým<br />
a s oddělením pro stavební ruch.<br />
Ministerstvo veřejných prací tvořilo<br />
třetí a nejvyšší instanci ve věcech týkajících<br />
se státních silnic. Příslušným<br />
odborem pro stavby silniční a mostní<br />
řídilo a organizovalo celou státní<br />
a silniční službu, schvalovalo návrhy<br />
mimořádných staveb a silničních<br />
rekonstrukcí (byly povolovány po<br />
dohodě s ministerstvem financí).<br />
Jeho úředníci prováděli inspekce<br />
a kolaudace důležitých silničních<br />
staveb. Ministerstvo přímo hospodařilo<br />
s mimořádnými silničními<br />
úvěry a připravovalo dílčí návrhy<br />
státních rozpočtů týkajících se silnic<br />
a mostů. Po určité období také vedlo<br />
správu silničního fondu a řídilo akce<br />
pro zlepšení státních silnic.<br />
Ústřední inspektorát pro službu cejchovní<br />
obstarával v nejvyšší instanci<br />
běžné záležitosti státní cejchovní<br />
služby, tj. cejchování měr, vah,<br />
závaží a měřicích přístrojů. V Praze,<br />
Brně a Bratislavě sídlili cejchovní inspektoři<br />
podřízení po administrativní<br />
stránce zemským prezidentům a po<br />
odborné stránce ústřednímu inspektorátu.<br />
Dozírali na cejchovní úřady;<br />
mimoto existovalo několik stovek<br />
cejchoven, ve kterých obstarávaly<br />
cejchování rovněž státní orgány.<br />
Státní puncovní službu vykonávaly<br />
do roku 1929 puncovny, které byly<br />
zřízeny při některých berních úřadech.<br />
Nadřízenou instancí byl Hlavní<br />
puncovní úřad v Praze, náležející<br />
nejdříve do působnosti ministerstva<br />
financí, od roku 1923 však<br />
ministerstva veřejných prací. Od<br />
1. ledna 1929, kdy nabyl působnosti<br />
nový puncovní zákon, vykonávaly<br />
puncovní kontrolu a ostatní agendu<br />
puncovní služby čtyři puncovní<br />
úřady, druhou instancí se stalo<br />
Ředitelství puncovní služby v Praze,<br />
které bylo podřízeno ministerstvu<br />
veřejných prací.<br />
V Čechách existovaly tři státní poříční<br />
správy pro technickou a říční