BUNJEVAČKE n o v i n eTRADICIJANARODNE NOŠNJE NA DRUGČIJI NAČINMANEKENI U SEFIRU,SVILI I OPAKLIJIKUD „Aleksandrovo” prikazalo reviju bunjevačkog odila, nošnje, obuće ipokrivala za glavuSvi učesnici na biniKad spomenemo modnureviju i manekene običnopomislimo na mršave, visokei mlade cure. Da mož biti drugačije pokazali i dokazalisu 23. septembra u prostorijama„Nepkera” članoviKUD-a „Aleksandrovo” svojomrevijom u kojoj su prikazanestare, čak i više odjednog vika, bunjevačke nošnje.Revija je nosila naziv„Prva prezentacija bunjevačkeodiće, obuće i pokrivalaza glavu”. Manekeni su biličlanovi KUD-a „Aleksandrovo”koji su prvi put prošetalipo bini, i pokazali dasu <strong>Bunjevci</strong>, iako pretežnozemljoradnici uvik bili obučenispram prilike za kojunjim je tribalo, za pecu, koloel za poso.Tribala je samo idejaBartul Vojnić Hajduk, pridsidnikKUD-a „Aleksandrovo”nam kaže: „Moja ženaBranka je slučajno kod kućeu divanu pridložila da bise mogla napravit revija bunjevačkenošnje, a ja sampridložio Upravnom odboru.Bunjevački nacionalni savitpodržo je tu ideju i novčanonam pomogo na osnovu dobijenisridstava iz Pokrajinei Republike. Tri miseca smotušta radili svi u društvu, nijeto bilo baš lako. Svaki početakje težak, al drugi putće ciguran sam biti lakše”,zaključio je Bartul.Za „Bunjevačke novine”Klara Takač kaže da je cilodruštvo tušta truda uložilona prikupljanju nošnje i da16Godina III, oktobar 2007, broj 28
TRADICIJABUNJEVAČKE n o v i n eKristina Poljaković se prošetala u crnoj atlaskojsvili opšivenoj sa šujtašom, pregača je bila isto taka,imala je otonku od kumaše, na glavi atlas maramusa kumašinim cvatovima, na rukama muf od kumaše,na nogama cipele. Svoje misto imala je i opaklijastara oko 120 godina, čobanska batina od višnjovogdrveta starija od 100 godina, sa astraganskomšubarom na glavi, zdravo starim drvenim klompama,to je nosio Tihomir Vrbanović.su njim izašli u susrit EržikaMiljački, Pajo Tumbas,Blaško Saulić, Liza Šuić, ZolikaBaka i drugi. – Ja sambila scenograf, kostimografi koreograf. Prvi put smoeto uradili reviju, možda publikabaš i nije primetila svegreške, al mi jesmo. Nadamose da će slideće godinebit bolje. Nastojala sam „manekenima”objasnit pokretei korake, a to nije baš jednostavno– kaže sagovornica.Dalje Klara nastavlja onošnji i pripovida: KristinaPoljaković se prošetala u crnojatlaskoj svili opšivenojsa šujtašom, pregača je bilaisto taka, imala je otonkuod kumaše, na glavi atlas maramusa kumašinim cvatovima,na rukama muf od kumaše,na nogama cipele. Svojemisto imala je i opaklijastara oko 120 godina, čobanskabatina od višnjovogdrveta starija od 100 godina,sa astraganskom šubaromna glavi, zdravo starimdrvenim klompama, to je nosioTihomir Vrbanović.Veliko fala dugujemo zavođenje programa na bunjevačkomSlavici Babičković iZoliki Baka kao i gospojiNevenki Bašić Palković napomoći – zaključila je KlaraTakač.Marija Vulić (56) penzionerkabila je maneken i evonjezini utisaka. „Bilo mi jedrago što sam mogla, prviZadovoljna publikaput u životu, da tako prošetam.Iskreno, imala sam tremu.Bila sam obučena u štofanusuknju, pajski leveš, pregačuod sefira, vunenom maramomsam bila povezana,priko ruke rojtoška marama,obuvena u crne papučedobijene iz Tavankuta, u rukimi je bila kotarica, kandarsam krenila na pecu”,kazla je Marija.Bio je ovo lip i velik korakjednog društva koje postoji31 godinu. Nadajmo seda će slideće godine bit višebunjevačke nošnje, jel jecigurno ima puno po dolafima,šafunerima a zaslužilaje da je vide svi Subotičani.Marija HorvatGodina III, oktobar 2007, broj 2817