putopisKAMBODŽA (2. dio)Tekst i foto: Egon RasporVATROGASCI PHNOM PENHAU Phnom Penh, glavni grad «demokratske» RepublikeKambodže, vratio sam se po drugi put nakondesetodnevne, nevjerovatne kros avanture s motorom.Offroad vožnja po najzabačenijim djelovimapokrajina Ratanakiri i Mondulkiri uistinu se mogusvrstati u top 5 mojih avanturističkih putovanja.Namjeravao sam, čim vratim iznajmljen motorotići na zasluženi odmor, odnosno nastaviti ovogodišnjuavanturu i prebaciti se u susjedni Vijetnam,ali...Svu odjeću koju nosim sa sobom (jedne hlače idvije majice) dao sam na pranje jer sam ih na off roadputevima doveo do neprepoznatljivosti. Odmah ujutroodjeća još nije bila u potpunosti suha stoga samsamome sebi rekao da ću odspavati još samo sat-dva.Dižem se kasno. Kako u sobi koju sam iznajmionemam prozora, sat ne nosim, a jučer i jutros jednostavnosam bio preumoran reći da me probude unormalno vrijeme, sada plaćam cijenu toga. Već je13 sati i jednostavno je prekasno da se uputim bilokamo. Ništa- provest ću još jedan dan u Phnom Penhu.Ako ništa drugo, odjeća se stigla osušiti - pa opetu jedine hlače koje imam - na pločnike Phnom Penha.Užurbani milijunski grad rastrt je uz obalu najvećeazijske rijeke Mekonga i podijeljen u nekoliko dijelova.River Side - široka šetnica uz pritok Mekonga,centar je turističkog dijela grada koji ovdje sve višeuzima maha. Gradski centar širi se istočno od RiverSidea gdje su smješteni svi vladini uredi, kraljevapalača, sjedišta veleposlanstava, banke, uredi telekomunikacijskihoperatera, dvije velike tržnice...I LakeSide, umjetno jezero koje se trenutno zatrpava zbograpidnog širenje grada. Naravno da su tu još mnogesirotinjske četvrti s barakama uz obalu Mekonga, aliih u ovo kratko vrijeme jednostavno neću stići istražiti.Kao i obično, odlučujem posjetiti vatrogasce davidim kako oni žive u ovome gradu.Iz motela u kojem sam odsjeo do centralne tržniceimam 15 minuta laganog hoda. Na putu do tamo,barem 50 vozača prišlo mi je i pitalo me želim li prijevozmotorom, rikšom ili taksijem.Ne želim - hoću samo malo prošetati.Pokazalo se da pronaći vatrogasce u Phnom Penhunije nimalo jednostavno. Došlo je vrijeme da napokonodaberem vozača motora koji će me odbaciti naželjenu lokaciju.Vozači rikša i motora najčešće znajusamo par riječi engleskog i nije im lako objasniti štoželim, pogotovo ako želim nešto specifičnije.Prilazi mi prvi i na moje pitanje o vatrogasnoj postrojbividim mu iznad glave veliki upitnik. Na mojepitanje zna li gdje su vatrogasci, on mi pokazuje zaštitarana ulazu u tržnicu. Uto prilazi dečko koji naprvi pogled uistinu obećava (pokazalo se krivo) pai njemu pokušavam objasniti, kao i ovom prije, štotražim. Bezuspješno. Probam drugačije: vadim aparati vrtim slike ne bih li našao fotografije vatrogasacasnimljene prije 10-ak dana u Siem Reapu. Pokazujemmu par fotografija i odgovara: "No problem, I know".Pogađamo cijenu s njegova 2 na moj 1dolar i krećemo.Dečko se zaustavlja niti 500 metara od mjesta s kojegsmo krenuli i pokazuje mi na veliki dućan za razvijanjedigitalnih fotografija. Dajem mu samo 25 centi odpogođenog dolara i krećem dalje u potragu za novimvozačem. I sljedećem pokazujem fotografije, pružammu ambleme s vatrogasnom simbolikom koje imamspremne za poklon. I on zna. Provjeravam još jednom– znaš li sigurno."100% " - odgovara. Vozimo se dostadugo, jer su i inače u azijskim gradovima pojedine djelatnostiraspoređene u određenim kvartovima, pa takoimamo kvart elektronike, namještaja, odjeće. Ulazimou ulicu gdje na svakom ulazu u kuću na pločniku stojimašina za šivanje i bezbroj dućana s odjećom po mjeri,a moj se vozač zaustavlja ispred dućana s digitalnimtkanjem natpisa (na kape i majice). On je mislio daja želim izraditi ambleme. Ništa, ovog ne puštam, svedok ne shvati. Ulazim unutra i tražim olovku i komadpapira.Vadim foto aparat, pronalazim slike vatrogasacai crtam kuću sa nekakvom ogradom, a unutra kamionesa sirenama, puno ljudi i malo dalje vatru. Sad zna100 %. Nakon 10-ak minuta stižemo ispred najvećevatrogasne postrojbe u Phnom Penhu.Domaćin ButilVATROGASNA POSTROJBANatkrivena garaža bezulaznih vrata uz samu prometnicuima 4 kamionaparkirana u nizu, a iza njihjoš 2 –3. Do toga se nalazilijepa široka dvokatnicaspecifične arhitekture zaPhnom Penh. Ispred zapovjednezgrade parkiranoje nekoliko bijelih ToyotaCamry s rotacijskim svijetlom(najčešći automobilu Kambodži) i jedan stariToyotin Pick up kojeg dvojicacivila pokušavaju upaliti.Vadim spremne amblemei jednu vatrogasnu kapu i uočavam iznad jednih vratanatpis Cheef ofice i sramežljivo ulazim unutra - jerispred baš i ne vidim nikoga. Za mnom ulazi jedanvatrogasac u pješčano sivoj uniformi koji, naravno, nepriča engleski ali se odmah prima telefona i stanice teza par minuta do mene dolazi simpatičan vatrogasacsa smiješkom od uha do uha. Najprije mu objašnjavamtko sam i koje su moje namjere, no ne razumije me bašnajbolje. Dajem mu vatrogasne kape na poklon i tadapostajemo najbolji prijatelji.46 Vatrogasni Vatrogasni vjesnik vjesnik svibanj <strong>2011.</strong> svibanj <strong>2011.</strong>
putopisVozni parkSjedamo na klupu, a on na moja pitanja odgovarana lošem engleskom.Nalazim se, naime, u najvećoj vatrogasnoj postrojbiu Phnom Penhu što definitivno znači i u zemlji jerPhnom Penh je zapravo jedini pravi grad - sve ostalosu mjesta malo veća od sela. Kolega mi se predstavlja ikaže da se zove Butil. Kao i vatrogasci u Siem Reapu,i oni rade 24 sata neprekidno, a onda se odmaraju 24sata i tako stalno osim što imaju mjesec dana godišnjegodmora.U postrojbi u dvije smjene ima ih sveukupno110. Pitam ga da li je on viši časnik i gdje su sviljudi sada. Prstom pokazuje na kat zgrade i kaže da sugore na sastanku sa glavnim zapovjednikom. Pitamga je li to uobičajeno i imaju li možda nastavu kojojmoraju prisustvovati no on objašnjava kako su prijedva dana imali veliki požar u gradu na kojem se nisubaš iskazali stoga se sad šef ljuti na sve. Shvaćam, očitosu nešto uprskali na intervenciji. Usto mi govori- Melucky i am not up i talk with you (u stilu ja imam sreće-izvukaosam se) i smije se.Pitam ga kakvu školu moraju imati da bi postalivatrogasci. Naravno, škola ne postoji, ali spaja dvakažiprsta i kaže "good conection (veze)" i postaješpolicajac - not so good Fireman.Opet se smije i kažeda on očito nije imao dovoljno dobre veze jer se nijeuspio zaposliti kao policajac. Pitam ga zašto je dobroKamioni, a između njih su ležaljke za noćniodmorsvibanj svibanj <strong>2011.</strong> <strong>2011.</strong>biti policajac, a ne i vatrogasac. Zbog novca-odgovarasa smiješkom. Uistinu, Kambodža je visoko korumpiranazemlja u što sam se uvjerio dvaput dok sam biona proputovanju motorom po zemlji.Plaće vatrogasaca navodno su u posljednje vrijemeporasle pa mi Butil kaže da običan vatrogasacdobije oko 110 dolara, niže rangirani šef 140, a glavnišef i preko 200 dolara. Ali to su plaće koje vrijede zaPhnom Penh koji je najskuplji grad u državi. Imajuzdrastveno osiguranje i uplaćuje im se mirovinsko.Pitam ga koliko godina već radi u vatrogascima is koliko se ide u mirovinu. Odgovara da je tu već višeod 20 godina, ali rođen je prekoputa i zato se uspiozaposliti Kao mali uvijek se igrao po kamionima, čistioih i zanimao se za tehniku i zato danas tu radi.Umirovinu bi mogao, kaže, kad navrši 55, ali se nada daće napredovati pa da onda nije problem raditi i duže.Pojam benificije ne razumije pa niti ne navaljujem, aliga pitam možemo li u obilazak prostorija. Kaže prizemljemože, ali gore ne - jer je šef jako ljut. Počinjemo suredom glavnog zapovjednika, nakon toga s prostranomprostorijom sa simbolički crvenim plastičnim(najjeftinijim) stolicama poredanim oko velikih stolova,a na zidu su dvije oglasne ploče ispisane kmerskimpismom - za ovo kaže da je soba za čekanje i da tupretežno provode vrijeme čekajući na intervencije.Tuje i radni stol prekriven staklom ispod kojeg se nalazefotografije kolega vatrogasaca iz Vijetnama, Tajlandaili Australije koji im dolaze u posjet i održavaju obuke.Kaže da je to jedina obuka koju imaju uopće.Nakon toga razgledavamo garažu za motocikledjelatnika. Na red dolazi vozni park. Vidi se odmahda su to stariji kamioni, ali uopće ne izgledaju takološe. Pitam ga jesu li ih nabavili nove. Kroz smijehodgovara da je sve što imaju polovno jer im vladanabavlja vozila i opremu, ali to je sve ono šta drugimaviše ne treba. Otvara jedan kamion i pokazuje miunutrašnjost u kojem je jedan bristol prebačen prekosjedišta (kaže da ih ukupno imaju 20-ak). U svakomsu vozilu po dvije kacige, a najviše me oduševljavajuusisne košare koje se nalaze na svakom vozilu na većsmotanim i spremnim usisnim cjevima napravljeneod trstike ili tehno ratana za koje ponosno kaže da ihsami izrađuju.Godišnje imaju oko 50-ak intervencija, ali to ovisio tome koliko je sezona sušna. Pitam ga izlaze li natehničke intervencije, na što odgovara da ne jer nemajunikakve opreme. Razvalni alat već da čekaju 10godina - ali mi zato pokazuje sjekiru i smije se.U drugom i trećem redu su starija vozila.Na putudo njih Butil razmiče jednu za drugom sklopivu ležaljkui pokretom mi pokazuje stavljajući obje rukepo strani glave da ovdje spavaju. Kraj svakog kraj kojegprođemo Butil nabraja različite zemlje podrijetlavozila, ali ujedno dodaje kako je problem pronaći djeloveza sva ta vozila različitih proizvođača, a u Kambodžine postoji nitko tko bi se time specijaliziranobavio.Na moje pitanje o tome koliko ima vatrogasaca uKambodži odgovara da zasigurno zna da postoje tripostaje u Phnom Penhu, jedna u Campong ChanguVatrogasni vjesnik47