iz pipe in da je kimono, katerega bomo našli v sobi,za našo uporabo v hotelu. Opozoril nas je, da jekimono treba pravilno zapeti z leve proti desni, kajtiv nasprotnem primeru lahko prinese nesrečo. Medpotjo že občudujemo čistočo na cestah in mestnihulicah japonskega največjega mesta, dvanajstmilijonov duš dela in živi v Tokiyu. Na obeh stranehulice nas obdajajo mogočni nebotičniki. Kajenjena ulici je prepovedano, razen na posebnem zatodoločenem prostoru. Presenečenje, presenečenje,ko nam v restavraciji pokažejo, kako si moramosami peči na tanko narezano meso in vse drugo namalih žarih, vgrajenih po mizah. Vodič nam pravi,da si sedaj vse skuhamo skupaj, na koncu paprimešajmo surovo jajce, ki je bilo v skodelici. Idejanam ni preveč ugajala, smo pa jajčko kar pomešaliz ostalim in vse skupaj skuhali. Suši - na tankonarezane kose rib - je bilo treba pojesti kar surove,kot je to običaj na Japonskem. Mi smo si jih pa karspekli in pečene namakali v neznane omakice vmalih posodicah. Ena od ponujenih omak, wassaby,je zeleno obarvan hren, nam poznani okus, ki ga jebilo treba pomešati s sojino omako in v njo pomakatisurovo ribo. Sodeč po tem, da ni nikdar dosti ostalona krožnikih, se mi zdi, da je bila na splošno hranavečini od nas kar všeč. Prvi vtis o Japonski je bil OK.Naslednji dan po obilnem samopostrežnem zajtrkusmo se z nabasanimi trebuščki podali na ogledmesta Tokiya; oglede smo nadaljevali kar dva dni.Med drugimi zanimivostmi smo obiskali znamenitiEdo Muzej, kjer smo se seznanili z zgodovinomesta. Mejniki kot so Tokyo Tree Tower, AsakusaTemple iz 7. stoletja, Imperial Palace Plaza, Ginzain Tokyo Government Observation Deck so pravaposlastica za znanja željnega in radovednegaturista. Med ogledi tolikih zanimivosti smo šezapluli po reki Sumida za panoramski ogled mestaiz druge strani. Tokyo se ponaša, kot nam jeponosno povedal naš vodič, z najvišjo stolpnico nasvetu. Severna Japonska je poznana po nenehnihpotresih, Owakutani Hot Springs so priča, daje to res, tam bruhajo vročo vodo visoko v zrakmogočni gejzirji. Bili smo priče, ko so v tej vroči vodiskuhali sveža kokošja jajca, ki so med kuhanjemspremenila barvo lupine, iz bele v črno. Vodič Alanse je pošalil, da naj bi to bila nekakšna coprnija, mipa vemo, da je le kemična reakcija. Vožnja do inplovba po jezeru Ashi nam je odkrila lepote najvišjegore v deželi vzhajajočega sonca: Mt. Fuji, visok3,860 metrov, na katerega smo se kasneje tudizapeljali do pete postaje 2,300 metrov nadmorskevišine. Gora pomeni Japoncem isto kot TriglavSlovencu, tudi oni pravijo, da nisi pravi Japonec, čese nisi vsaj enkrat v življenju povzpel na vrh tegavelikana. Naslednja dva dni smo potovali skozizgodovinsko pomembne kraje kot so Takayama,mimo jezera Suwako, največjega jezera v pokrajiniNagano. Ta kraj je zelo važnega pomena v japonskizgodovini, zgradba lokalne oblasti ima korenine vkraju Tokugawa že od leta 1692. Jedro mesta stojiše danes večina nespremenjen, sega pa nazaj vsedo Edo obdobja. Res bogata zgodovina. Sedaj se jenaš spremljevalec Alan že naučil prvi dve slovenskibesedi: “Gremo hitro!”. Vožnja skozi alpe od vzhodana zahod je bila posebno doživetje. Potovali smoskozi nešteto tunelov in občudovali s snegompokrite gore na naši levi in desni. Brez dvoma je todel potovanja, ki ga ne bomo zlahka pozabili. Prvadva dni našega obiska v Tokyu smo se že bali, dasmo zamudili in ne bomo videli cvetočih češenj, kerso te že pred dobrim tednom v Tokyu odcvetelezaradi pretoplega vremena.Japonci so v večini šintuisti, ki častijo svojeprednike, kristjanov je manj kot en odstotek od127 milijonov prebivalcev. Kyoto je bilo staroglavno mesto dežele, zato se ponaša z najlepšimi26 misli | <strong>maj</strong> - <strong>junij</strong> <strong>2013</strong>
Šintu svetišči kot so Heian Jingu Shrinein Kiomizu Temple, v katerem domuje kipBoginje milosti. Zraven svetišča je prostor,kjer se domačini priporočajo za srečnoizbiro življenjskega druga ali družice. Bilismo priče, ko je mlad fant zaprosil svojedekle za roko. Po prvem šoku in toku solzje deklica pokimala in rekla “JA” in že se ji jezalesketal lep diamant na prstku leve roke.Vsi prisotni smo ji čestitali in zaželeli sreče.Kimono show v zlatem pavilijonu je razveselilnaše gospe; marsikatera se bo ličila z novokimono. Ta večer smo končali v Osaki. In žesmo na poti iz Osake proti Hiroshimi, s prvimpostankom v kraju Kobe. Kobe je važnoindustrijsko mesto in med drugim poznanopo Nankin Machi, enem od največjih kitajskihčetrti od vseh mest v deželi. Degustacijajaponske pijače saki in obisk tovarne, kjervarijo poznano japonsko pijačo, je bil višekjutranjega postanka v Kobe. Na avtobus smose vračali z kar nekaj steklenicami žlahtnepijače. Zakaj pa ne, saj je bila le po $11.00 zasteklenico. Popoldne nas je avtobus odložilna železniški postaji Shin Kobe, kjer smo sevkrcali na hitri vlak za Hiroshimo. JR BulletTrain je hitri vlak, ki izgleda od spredaj kotnekakšna pošast z velikimi črnimi očmi, vozis hitrostjo preko 300 km na uro, tako smoprepotovali tristo in nekaj kilometrov v eniuri in sedmih minutah. Potnik sploh nimaobčutka, kako hitro ta peklenski stroj hiti nasvoj cilj. Zanimivo za nas je bilo to, ko jesprevodnik vstopil v kupe, se je v pozdravlepo priklonil, enako tudi, ko je kupe zapustil.Smo v Hiroshimi, mestu, na katerega je padlaprva atomska bomba. Ob obisku Hiroshimese obiskovalcu najbolj vtisne v spominruševina ali bolje povedano ostanek zgradbe,ki je bila zgrajena leta 1915 za promocijoindustrije v Hiroshimi. Vse druge zgradbeso izginile v eksploziji prve atomske bombe6. avgusta 1945, le ta zgradba je ostala. Nebom našteval vseh krajev, katere smo obiskaliv okolici Hiroshime, ker jih je preveč zaimenovati vsakega posebej, povem naj le to,da je vsa okolica ena sama naravna lepota.Park miru (Peace Park) v kraju Hakone nasje prvič na potovanju po Japonski spomnilna grozote, ki ji povzroči eksplozija atomskebombe. Najbolj pomemben je vsekakor bilnaš obisk v muzeju, kjer smo se seznanili z grozotami inrazdejanjem, katerega je povzročila umazana bomba, kotjo imenujejo Japonci. Atomska bomba je končno prisililajaponski imperij, da so prenehali z vojskovanjem in končalidrugo svetovno vojno tudi v Pacifiku, po tem, ko se je vojnav Evropi končala že 9. <strong>maj</strong>a istega leta. Danes Japonciučijo svoje otroke, da je največja dolžnost vsakega človekata, da se mora boriti za mir na svetu. Vsak japonski otrokmora obiskati 'Peace Memorial Park' - Spominski parkmiru in muzej v Hiroshimi, da se tam seznani z zgodovino.Enajsti dan našega potovanja nas JR Bullet Train odpeljeiz Hiroshime v Osako. Na poti zopet občudujemo, kakogosto je Japonska naseljena, saj so ob vsej poti naseljapovezana eno z drugim. Opazovalec dobi občutek, kot daje vse skupaj eno samo veliko mesto. Sedaj smo se žeprepričali, da je vsa Japonska izredno lepo urejena dežela,čista in prijazna za obiskovalca. Čisti zrak in čista pitnavoda sta ponos te dežele. Japonci radi povedo, da živijov mirni deželi. Še ogled ali dva, malo 'šopinga' in našepotovanje po deželi cvetočih češenj je pri kraju. Sreča namje bila naklonjeno na naši poti iz Tokya proti jugu, saj sonaše gospe končno le prišle na račun in se naužile lepegacvetja, cvetočih češenj, ki jih po vsej poti ni manjkalo.Domov smo se vrnili polni novih doživetij in bogatejši vznanju, sklenila so se nova prijateljstva in poznanstva.Končni uspeh vsakega skupinskega potovanja je v prvivrsti odvisen od sopotnikov. Kot organizator potovanjaželim povedati, da si boljše družbe ne bi mogel želeti. Vsismo se med seboj spoštovali in pomagali eden drugemu.Naš 'doktor Frank' skupaj s svojimi pomočnicami je pakot običajno zopet skrbel za duševno in telesno zdravjevseh nas; žganje res ozdravi vse bolezni. Hvala Frankin Rezka za vajino skrb. Hvala tudi moji ženi Mary za’bonbončke‘, zabavo in kulturno hrano, s katero smopreganjali dolgočasje med vožnjo in si istočasno bistrili ums poučnimi vprašanji in odgovori o deželi, po kateri smo sepotepali. Lep pozdrav!Stanko Prosenak, organizator potovanjamisli | <strong>maj</strong> - <strong>junij</strong> <strong>2013</strong>27