Obsah ¦ Contents3 ¦ EditoriálEditorialMaria TopolčanskáVÝSKUM NAVRHOVANIA DESIGN RESEARCH4 ¦ Úspešná školaSuccessful SchoolBranislav Jelenčik10 ¦ Energetická kooperatívnosť urbánnych štruktúrEnergy Cooperativeness of Urban StructuresPeter Morgenstein18 ¦ Recyklovanie ako nástroj dizajnérskej tvorbyRecycling as a Tool of Creative DesignKatarína Lauková-Zajíčková26 ¦ Závod Dynamit Nobel v BratislaveKľúčové aspekty architektonicko-urbanistického vývojaThe Dynamit Nobel Plant in BratislavaKey Aspects of Architectural and Urban Planning DevelopmentNina Bartošová36 ¦ Tvaroslovie a dekorácia bratislavských továrníArchitektúra vybraných tovární z prelomu 19. – 20. storočiaArchitectural Form and Decoration of the Bratislava factoriesArchitecture of the Selected Factories from the Turn of the 19th and 20th CenturiesVeronika Kvardová42 ¦ Mestský park – od vzniku po súčasnosťAn Urban Park – from Past to PresentEva PutrováRECENZIA REVIEW52 ¦ Hľadanie zmyslu architektúrySearch for Architecture MeaningMagdaléna KvasnicováŠTUDENTSKÉ REFLEXIE <strong>STU</strong>DENTS’ REFLECTIONS54 ¦ Charakteristické trendy súčasného urbanizmu „osud”Characteristic Trends In the Current Urban Planning, "a Destiny"Igor Hianik55 ¦ Problémy pamiatkovej ochrany modernyConservation Problems of Modernist Heritage SitesPaulína Šujanová56 ¦ Anotácie obhájených dizertačných prácSummaries of Approved PhD Theses60 ¦ Anglické abstraktyEnglish Summary63 ¦ AutoriAuthors2 <strong>ALFA</strong> 4 ¦ <strong>2012</strong>
EditoriálEditoriálMaria TopolčanskáMyslím na meno tejto školy, Fakulty architektúry <strong>STU</strong> v Bratislave. Aj tento časopis je iniciatívou to menoznova formulovať, prekladať a zapisovať. Od svojho návratu zo štúdia v zahraničí sa neviem zbaviť dvojitéhopohľadu na našu školu, fakultu, na ktorej som sama kedysi získala univerzitné vzdelanie a teraz v ňom externepodporujem mladších budúcich architektov. Na rozdiel od väčšiny dnešných študentov Fakulty architektúry<strong>STU</strong> som cele šesťročné štúdium absolvovala zviazaná so školou v Bratislave, čo je dnes už asi známkabuď veľkej spokojnosti s miestom, kde človek študuje, alebo až prílišnej pasivity, absencie zvedavosti, ako savzdeláva v architektúre inde. Žiadne programy Erasmus pred vstupom Slovenska do Európskej únie pre násešte neboli garantované a všetky štipendiá na svoje pobyty som musela ustáť v medzinárodných konkurzochna ambasádach či priamo na zahraničnej univerzite. Bolo to až v priebehu doktorandského štúdia, keď sa mipodarilo začať hľadať väčšiu motiváciu a unikať na postgraduálne štúdium inde. Kratší pobyt v Rotterdamea neskôr niekoľkoročný v Barcelone mi už navždy vzali možnosť vidieť túto fakultu už len zvnútra, zblízka.Obrala ma o istoty, ktoré som si o tejto škole niesla so sebou von. Skúsenosť vôbec nie je vždy ľahko prenosnánaspäť do bodu, odkiaľ študent či architekt vyjde. Tou stratou pohľadu, ktorý je naklonený mať pochopeniepre problémy tradične zviazané s domácou školou, s touto architektonickou scénou, som súčasne prišlao schopnosť byť v koži tých, ktorí touto peripetiou neprešli a majú právo zotrvávať vo svojich istotách. Byťuž navždy jednou nohou v inom prostredí a tou druhou sa snažiť udržať pozíciu v tom lokálnom je prekážkouna úplné pochopenie pohľadu druhých na súčasný stav tejto školy. Najmä tých, ktorých prácu vykonanú naškole si vážim už od čias, keď vzdelávali mňa a pritom aj s mnohými z nich mávam k problémom tejto školyveľmi rozdielny postoj.Stereotypy postupov, ktoré škola používa rovnako pri výbere tímu pedagógov ako pri výbere zadaní ateliérov,sú pre mňa ľahšie predmetom kritického pohľadu práve preto, že som mala možnosť zažiť podobné pedagogickéosobnosti v omnoho otvorenejšom systéme univerzitného školstva – a to na školách s rovnakýmtechnickým zameraním a dokonca dlhšou tradíciou, ktorá vždy zvádza k istému konzervativizmu. Všade tamsom, naopak, bola vtiahnutá do nekonzervatívnych štruktúr vždy závislých od osobných koncepcií výučbypredmetov (rovnako teoretických ako ateliérov), ktoré si každý z pedagógov dobrovoľne ako otázku vlastnejprestíže vždy rád konfrontoval pohľadmi kritikov zvonka, a tak budoval meno svojho ateliéru, ústavu či celejškoly. Pozícia vedúcich ateliérov a ústavov, ktorá by bola výsledkom svedomitého hľadania takýchto osobnostímedzi architektmi na škole aj v praxi ochotných a otvorených verejne predniesť svoje projekty, knihy,súťaže a filozofiu výučby, by bola natoľko silná, aby akýmikoľvek štruktúrami konzervativizmu a zotrvačnostiterajšej Fakulty architektúry <strong>STU</strong> zatriasla a z anonymity a zotrvačnosti ich vyslobodila. Stretávam a učím naškole rovnako študentov zo zahraničných škôl, ako aj tých, čo sa rozhodli študovať u nás trvalo. Tí hosťujúcio našej škole veľa nevedia, pozorujú a zisťujú, aká škola to vlastne sme, nemá svoje vyhranené meno, ktoréby ju – ako školy v Prahe, Liberci či Budapešti – niečím špecifickým charakterizovali. Tí lokálni bývajú častoskeptickí, že by sa tak ešte počas ich štúdia mohlo stať. Myslím, že áno. Ten optimizmus som si sem totiž tiežpriniesla z tej diaľky.<strong>ALFA</strong> 4 ¦ <strong>2012</strong> 3