VÝSKUM NAVRHOVANIAZachovaný pôvodný obytný objekt z konca19. storočia, evidovaný v zozname kultúrnychpamiatok. Súčasný stav Foto: Nina Bartošovávšak disponuje dokumentmi z neskoršieho obdobia,ktorých autorom je synovec Ignatza Feiglera, AlexanderFeigler, ktorý ako uvádzajú J. Pohaničová a E. Lukáčová,od konca osemdesiatych rokov 19. storočianastupuje do rodinnej firmy a Ignatz Feigler sa ďalejvenuje najmä stavebnému podnikaniu.Výstavba areálu, ktorý sa dnes rozprestiera na územío rozlohe 158,806 ha (1 588 060 m 2 ) sa dá rozdeliťna niekoľko etáp. Z politicko-hospodárskehohľadiska je dôležité obdobie od založenia továrne dokonca prvej svetovej vojny, medzi dvoma svetovýmivojnami, počas okupácie krajiny nacistickým Nemeckom,po druhej svetovej vojne a napokon obdobiepo revolúcii a zmene spoločenských pomerov v roku1989. Z hľadiska výstavby, vychádzajúc podľa F. Zervana29 , zásadné etapy predstavuje obdobie od roku1873 – 1892 – štádium prvej výstavby továrne, obdobiemedzi rokmi 1892 – 1910, keď nastáva útlmspôsobený hospodárskou situáciou a po roku 1910,keď opäť silnie dopyt po výbušninách, ožíva stavebnýrozvoj. Ďalšie stavebné obdobia úzko súviseli s politicko-hospodárskousituáciou, ktorá zásadne ovplyvňovalavýrobnú náplň podniku a tým aj jeho stavebnýrozvoj. V nasledujúcom texte sa orientujeme na dveobdobia: 1873 – 1918, keď závod plnil prvý výrobnýplán, a obdobie rokov 1946 – 1951, keď bol vybudovanýZávod mieru s príslušnými obytnými kolóniamiVistra (Mierová kolónia) a Biely kríž. Napriek tomu,že výstavba v období druhej svetovej vojny nebolasvojím rozsahom bezvýznamná, v texte sa jej zvlášťnevenujeme, lebo neponúka také komplexné architektonicko-urbanisticképorovnanie so zreteľom napresah lokálneho významu do širších súvislostí tak,ako to umožňujú dve vyššie spomenuté obdobia.Obdobie 1873 – 1892Najstarší zachovaný – plán uvádzaný Jánom Turiničom,situačná schéma z roku 1873 – je v skladbe objektovtakmer totožná s plánom z roku 1889, nachádzajúcomsa v Archíve hlavného mesta SR Bratislavy.Zo situovania jednotlivých objektov, ktoré zodpovedalovýrobným požiadavkám, je možné zreteľne odčítaťvýrobu v závode. Bezpečnosť, technická efektivitaa ekonomické hľadisko hrali prioritnú úlohu. Koncipovaniezástavby v areáli bolo predovšetkým funkčnéa logicky sledovalo tok výroby, ktorej smer saodvíjal od hlavného vstupu, umiestnenému čo najvýhodnejšievzhľadom na tepnu železnice. Na hmotovúkompozíciu malo veľký vplyv vysoké nebezpečenstvoexplózií, ktoré v Nobelových dynamitkáchneboli výnimočným javom. Z toho dôvodu bolo nevyhnutnéjednotlivé výrobné etapy od seba oddeľovaťa zabezpečiť medzi nimi dostatočné vzdialenosti.Ešte prísnejšie kritéria, a teda väčšie rozstupovépolomery kružníc platili pre obytné, administratívneobjekty a výrobu. Na vyznačenie potrebných odstupovnachádzajúcich sa v situačných plánoch upozorňujeViera Obuchová: „Podľa situačného plánu z roku1887 podpísaného M. Sprinzlom, sa výrobné objektydynamitky nachádzali v priestore medzi dnešnou Račianskoua Vajnorskou cestou. Na tomto pláne je tiežvyznačený kružnicou s polomerom 570 metrov od prvejbudovy, kde sa pravdepodobne vyrábali výbušniny,obytný objekt pre robotníkov. 30 “ Podľa situácie z roku1889 išlo o objekt nitračnej stanice, kde prebiehalaextrémne nebezpečná fáza výroby nitroglycerínu,potrebného k výrobe dynamitu a ďalších výbušnín.V prvej stavebnej etape pozostával areál z objektovna destiláciu glycerínu, výrobňu kyseliny sírovej, kyselinyliadkovej, výrobne nitrocelulózy, čiže strelnejbavlny, výrobne nitrobenzolu a nitroglycerínu, nachádzalasa tu továreň zápalných hmôt, objekty pre plneniepatrónov, baliarne, ďalej laboratóriá, sklady, vodnáveža, jednotlivé sklady, požiarna zbrojnica, pivnice,nákladná rampa, vodná nádrž a tiež jazero. Bola tu ajkotolňa a strojovňa. „Roku 1891 závod postavil aj kasínoa päť jednoizbových bytov pre robotníkov. 31 “ Kasínodnes ešte stojí, hoci, s výnimkou interiéru zrkadlovejsály, je celkom pozbavené svojho autentického výrazu.Administratívno-obytná časť bola doplnená o park,ktorý dnes ešte existuje a nachádza sa v ňom i pôvodnázeleň. Ako presne vyzerali pôvodné výrobné objektyv dynamitke, nie je úplne isté, keďže obraz prvýchstavieb, okrem pôdorysných stôp v situačnom pláne,sa nezachoval. Podľa objektov dynamitky v Zámkoch,sa dá posudzovať, že išlo o objekty jednopodlažnéa pomerne jednoduché. Výrobné budovy boli pravdepodobnemurované a sklady nehorľavých materiálovz dreva. Obytné objekty pôvodných kolónií boli zbúrané,až v „70. a 80. rokoch 20. storočia 32 .“Ako uvádzajú Viera Obuchová a Marta Janovíčková,prvou obytnou stavbou bol prízemný objekt pri dnešnejNobelovej ulici, postupne pribudol ďalší ktorý sanaň napojil a vytvorili jeden dlhý objekt. „Za týmtoobjektom postavila firma na konci 19. storočia ďalšierobotnícke domy určené pre kvalifikovaných robotníkov.[…] V rokoch 1880 a 1890 to bolo 9 objektov,ktoré tvorili tzv. Starú kolóniu, v roku 1913 len o kúsokzápadnejšie postavili ďalších 10 objektov a tietotvorili tzv. Novú kolóniu. Objekty postavené v rokoch1880 a 1890 mali betónové základy, murované 45 cmhrubé steny, sedlovú strechu, drevený krov, lepenkovúkrytinu, drevenú podlahu, vápenné omietky, drevenéokná a dvere. Dĺžka budov bola 17,15, respektíve19,70 m, šírka 10,20, respektíve 10,30 m. Objekty bolijednoposchodové. K Starej kolónii patrili aj prízemnéhospodárske stavby – drevárne, sklady – pivnice. […]Vieme, že tam boli dva typy bytov. Menšie, ktoré maliiba kuchyňu a jednu izbu, pričom v predstavenej murovanejjednoposchodovej časti bol vstupný priestora na prízemí i poschodí boli dva záchody 33 .“Výrobné stavby dynamitiek mali v rôznych krajináchpodobnú typológiu, z prostého dôvodu, že išloo množstvo väčších a menších stavieb čisto utilitárnehorazenia. Väčšie rozdiely súviseli s nitráciou.Spôsob stavebného riešenia objektu nitračnej stanicemohol mať viacero podôb. Dôležité bolo, aby poslúžilnasledujúcim chemickým procesom: nitrácii, separácii,umývaniu a filtrovaniu. „V štádiu nitrácie sa glycerínzmiešava so sírou a kyselinou dusičnou za kontinuálnehomiešania. Získaný nitroglycerín musí byťoddelený od zvyšnej kyseliny a ďalej umytý roztokomsódy a prefiltrovaný. Výroba dynamitu a trhacej želatínymá ešte dve prídavné fázy. Prvou je miešanie. V prípade,hlinkového dynamitu ide o zmiešanie nitroglycerínua infuzoriovej hlinky, u želatínového dynamitusa mieša nitroglycerín a nitrocelulóza. Druhou z prídavnýchfáz je vytvarovanie materiálu do patrónov. 34 “Rozdiely nitračných staníc spočívali v spôsobe, ako30 <strong>ALFA</strong> 4 ¦ <strong>2012</strong>
Závod Dynamit Nobel v BratislaveVýkres objektov súvisiacich s výrobou elektriny s typickýmizemnými valmi z roku 1911, podpísaný Sándor FeiglerZdroj: Archív hlavného mesta SR Bratislavy, Plány ÚHA, kr. 2316bol vyriešený proces nitrácie, ktorý využíval gravitáciu.Továreň v Ardeer, mala napríklad vybudované tzv.nitroglycerínové vŕšky. Nitračný dom sa nachádzal navrchu, z ktorého boli potrubím vedené nitroglycerína zvyškové kyseliny do odstredivky a čističky. Rovnakoaj továreň v Paulilles využívala svahovitý terén natento proces. Plány továrne v Nórsku zasa dokumentujú,že nitrácia prebiehala v rámci dvoch objektov,prvý mal tri úrovne – samotná nitrácia prebehla nanajvyššej úrovni, nižšie boli dve odstredivky a podnimi bezpečnostné záchytné nádrže.Z neskoršej dokumentácie, ktorú uvádza MikulášGregor, vyplýva 35 , že spôsob nitrácie bol podobný príkladuz Nórska, čo je logické v súvislosti s rovinatýmterénom. Najstaršie zachované plány výrobu, nachádzajúcesa v Archíve hlavného mesta SR Bratislavy,predstavuje napríklad výrobňa kyseliny sírovej, z roku1892, podpísaná Ľudovítom Eremitom. Znázorňujeobjekt kombinujúci tehlové murivo v prízemnej časti,na ktorú nadväzuje ľahká latová konštrukcia. Objektje zastrešený drevenou sedlovou strechou. Priestorovézobrazenie z deväťdesiatych rokov 19. storočiazobrazuje celý výrobný areál zo severozápadného pohľadu.Väčšina objektov dokumentovaných na záberesa už nezachovala, ale v pravom dolnom rohu vidieťobjekt bývalého kasína. Okrem jednoduchej drevenejkonštrukcie skladu liadku, dokumentovaná ajvýkresom z roku 1891, je väčšina objektov murovanáa minimálne architektonicky členitá. Siluetu továrnedopĺňa niekoľko komínov a vodná veža. Detailnejšiefotografie z konca 19. storočia, ktoré patrili archívuzávodu, zobrazujú stavby s fasádou z pohľadovéhomuriva, v osiach vertikálne členenou vystupujúcimmurivom, s oblúkovito ukončenými vysokými oknami,s tabuľkovou výplňou. Ďalšie, tvarovo podobné stavbysú omietnuté. Doteraz sa nezachovali. Pod jednotlivýmiplánmi je okrem Ľudovíta Eremita podpísanýi Moritz Sprinzl. Dokumentácia potvrdzuje, že išloo továreň významnú, ktorá bola v tejto etape pomernejasne koncipovaná a jej architektúra vykazovalatypické znaky priemyselnej architektúry, v ktorej našidomáci stavitelia nezaostávali za zahraničnými, určiteaspoň, čo sa Nobelových tovární týka. Vyspelosťzávodu dokazuje aj to, že dynamitka mala svoju vlastnúzávodnú elektráreň (plán z roku 1893, podpísanýMoritzom Sprinzlom), ale aj to, že v historickej tlačisa nevyskytujú, na rozdiel od mnohých zahraničnýchdynamitiek, správy o ničivých explóziách 36 .Typický prvok, ktorý môžeme pozorovať pri továrňachna výbušniny všade vo svete, je ochrana v podobenásypu zemného valu, prípadne čiastočné zahĺbenieobjektov, ktorý chráni pred prípadnou explóziou okolietak, že tlakovú vlnu spôsobenú výbuchom smeruje nahornie do strán. V dynamitke je použitá ochrana zemnéhovalu rozoznateľná už v najstarších situačnýchplánoch pri objektoch nitračnej stanice, miešiarne,výrobne nitrocelulózy, pričom niektoré menšie objektysú do zeme priamo zahĺbené. Výroba rozdelená doniekoľkých menších stavieb je z bezpečnostného hľadiskamenej riziková. Detailné výkresy znázorňujúcapôdorysy a rezy objektov s ochranným prvkom zeminydokumentujú výkresy: výroba strelného prachu,1892 (Eremit), sklad dynamitu, 1885 a objekt baliarne,1891 (oboje Sprinzl). „V období prvej svetovej vojnyboli výrobne Dynamit-Nobel, úč. spol. plne zamestnanéplnením vojnových dodávok pre tzv. Hindenburgovplán. v tomto období výrobným programom dynamitkyboli hlavne výbušniny. Po skončení prvej svetovej vojnya po rozpadnutí rakúsko-uhorskej monarchie zostali naSlovensku dva závody na výrobu výbušnín v Bratislavea v Trenčíne – a jeden závod na výrobu streliva – bratislavskáPatrónka. Krátko po prevrate sa výroba výbušninepreniesla do Semtína a na Slovensku sa postupnerušila. 37 “ V medzivojnovom období a aj v období druhejsvetovej vojny pribudlo niekoľko významnejšíchstavieb, vybudovaných významnou stavebnou firmouPittel a Brausewetter, ktorá sa významne podieľala ajna betónových konštrukciách. Z nich treba spomenúťdodnes stojaci objekt cukrovaru z roku 1924 (neskôrVistra) a silocentrálu z roku 1941. Pittel a Brausewetterboli podpísaní pod mnohými objektmi z obdobiadruhej svetovej vojny, tiež pod starou kolóniou Vistryz roku 1941. Počas vojny bola tiež postavená obytnákolónia pre úradníkov, ktorá bola typológiou objektovinšpirovanou kolóniami v Hamburgu a v Kolíne nadRýnom, ako uvádza Miroslav Hrdina 38 .<strong>ALFA</strong> 4 ¦ <strong>2012</strong> 31