BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
BOŠNJAČKI GLAS<br />
15<br />
pravo uskraćeno bosanskoj federativnoj jedinici, jedinici naime,<br />
koja je po izvjesnim obrazloženjima, iznimno, <strong>za</strong>snovana na nacionalnoj<br />
ravnopravnosti Srba i Hrvata i tako nešto. Ovom, vjerovatno,<br />
slučajnom omaškom Avnoja, učinjena je grdna nepravda<br />
našoj užoj otadžbini Bosni, Bosni, koja po svojoj istoriji i po ulozi<br />
odigranoj u ovom narodno-oslobodilačkom ratu, kao i po žrtvama<br />
uloženim u ovaj rat, ima pravo na svoje narodno opredjeljenje,<br />
odnosno pravo na svoje narodno ime, svakako toliko, koliko i<br />
svaka druga gore pomenuta federativna jedinica. Uostalom,<br />
kako u praksi izgleda ta tzv. <strong>nacionalna</strong> ravnopravnost Srba i<br />
Hrvata, mi smo Bosanci to već više mahova na svojoj kičmi osjetili,<br />
pa bi i suviše nepravično bilo, da se sa tim i takvim praksama<br />
ponovo otpočne. Svaka <strong>nacionalna</strong> misao uslovljava i svoje nacionalno<br />
područje svoj životni prostor, a kako i srpska i hrvatska<br />
<strong>nacionalna</strong> misao obuhvata i našu užu otadžbinu, Herceg-Bosnu,<br />
kao i svoj životni prostor, sukobi su među ovim nacijama suprotnog<br />
stava neizbježivi i nema načina da se pomire. Izvjesno je,<br />
međutim, da su se zbog suprotnog stava ovih nacija na našem<br />
terenu tokom posljednjih decenija odigravale skandalozne rabote,<br />
pa napokon i zločini, nepoznati u našoj bosanskoj istoriji.<br />
Događalo se već u svoje vrijeme, da se nađe neki modus u cilju<br />
izravnavanja nacionalnih sporova među Srbima i Hrvatima, ali<br />
bez <strong>za</strong>dovoljavajućih rezultata. Podjelom zemlje na banovine,<br />
rasparčana je bila naša uža otadžbina Bosna i Hercegovina, što<br />
se kaže, na varićake, a kako se pri toj podjeli nije vodilo računa<br />
ni o istorijskim, ni o geografskim, ni o ekonomskim razlozima,<br />
koji bi ma u kome pogledu pravdali te podjele, nego su te podjele<br />
diktovale samo i isključivo hegemonističke težnje izvjesnih<br />
vlastodržaca, razumije se, da one nisu mogle <strong>za</strong>dovoljiti skoro<br />
nikoga, a naročito ne one, na čiju su štetu te podjele izvedene.<br />
Ponovo se međutim, pokušalo sa sporazumom Maček-Cvetković<br />
udariti granice nacionalnim težnjama Srba i Hrvata i meta je<br />
ovog smetenjačkog sporazumijevanja ponovo bila naša uža<br />
otadžbina Bosna i Hercegovina. Ovaj je sporazum izveden po nekom<br />
vjerskom ključu i po vjerskoj pripadnosti tako, da su oni<br />
bosansko-hercegovački srezovi, u kojima je katolički elemenat<br />
brojno pretežniji od pravoslavnog elementa, jednostavno dodijeljen<br />
Mačekovoj redo-državi, a ostali su srezovi ostavljeni na<br />
raspoloženje i daljnju eksploataciju beogradskoj hegemonističkoj<br />
klici, da s njima manipuliše, kako nađe <strong>za</strong> umjesno. Mi bosanskohercegovački<br />
starosjedioci, ni kod prve ni kod druge podjele naše<br />
uže otadžbine, navodno, kao anacionalni elemenat nismo uopšte<br />
došli u obzir. Iz gornjih napomena logički proizilazi, da bosanskohercegovačka<br />
federativna jedinica može da počiva na principu:<br />
Bosna Bosancima i nikako drugojačije. Uostalom nevjerovatno<br />
je, da ima ijednoga pravoga Bosanca, kome bi bilo <strong>za</strong>zorno, da se<br />
tim imenom zove, a ako neko već hoće da se i drukčije zove,<br />
prosto mu bilo. Zato molim naslov, da u Ustavu F.N.R.J., u osnovnim<br />
načelima njegovim u čl.3. u četvrtoj rečenici toga člana,<br />
ispravi: mjesto pet – šest buktinja koso položenih itd., da bi se<br />
faktički pravdi udovoljilo. Jer apstrahujući činjenicu da u našoj<br />
užoj otadžbini Herceg-Bosni, po njenoj istoriji pripada puno pravo<br />
na njeno vlastito ime; da je ona u etničkom pogledu jedna<br />
posebna narodna cjelina među jugoslavenskim narodima; pa šta<br />
više, apstrahujući činjenicu, da je na oltar naše <strong>za</strong>jedničke stvari<br />
u ovom četverogodišnjem ratu <strong>za</strong> narodno oslobođenje pridonijela<br />
više žrtava nego ma koja druga zemlja na Balkanskom poluostrvu,<br />
ipak još treba iz praktičkih razloga staru čast povratiti, iz<br />
razloga, naime, kojima su se rukovodili naši vodeći krugovi,<br />
promovišući Makedoniju i Crnu Goru na čast narodnih država, s<br />
pravom na posebno narodno ime ... Sve bivše beogradske vlade<br />
u Jugoslaviji, od oslobođenja i ujedinjenja, pa do potpunog kraha<br />
stare Jugoslavije pod fašističkom okupacijom, nastojale su, svaka<br />
na svoj način, da našoj užoj domovini Herceg-Bosni oduzmu<br />
njenu individualnost i da obesnaže svaki spomen na nekadašnju<br />
njenu samostalnost. Po intencijama beogradskih vlastodržaca,<br />
posve je bilo <strong>za</strong>branjeno predavanje bosanske istorije na našim<br />
školama, pa šta više, imalo se odstraniti svako štivo iz školskih<br />
udžbenika, koje je bilo direktno, ili indirektno, potsjećalo na<br />
nekadašnju samostalnost bosansku, na njen individualitet, pa<br />
bilo u kome obliku, jer ta sjećanja, pa čak i insinuacije na ta<br />
sjećanja, nisu konvenirala onoj politici, koju je vodio nacionalni<br />
Beograd. Okolnost, pak, da ta naša uža domovina, obzirom na<br />
mentalitet zemlje i naroda, stvarno, predstavlja posebnu jednu<br />
etničku cjelinu među jugoslavenskim narodima i da je ona u<br />
svom vjekovnom <strong>za</strong>sebnom životu stekla i svoju vlastitu dušu; šta<br />
više, da je i pri oslobođenju ušla u sastav ujedinjenih jugoslavenskih<br />
zemalja kao posebna upravna jedinica po vlastitoj volji, nije<br />
im smetalo u njihovim nastojanjima, jer su <strong>za</strong> ta nastojanja nalazili<br />
podršku i u jednom dijelu samih Bosanaca, koji po svojim<br />
nacionalnim koncepcijama nalažahu, da svojom podrškom čine i<br />
neko nacionalno djelo. Jer, po srpskoj nacionalnoj ideologiji, naša<br />
uža otadžbina Bosna i Hercegovina spada u životni prostor srpske<br />
nacije, kao i još mnoge druge nacionalno nepročišćene zemlje,<br />
te se <strong>za</strong>to nameće dužnost svakom nacionalnom Srbinu, pa<br />
ma gdje se nalazio, da nastoji, da bi se te zemlje i stvarno uklopile<br />
u svoj nacionalni matičnjak, kao sastavni deo njegov. Odatle<br />
sukobi i odatle nevolje <strong>za</strong> sve one otadžbenike koji se ponose<br />
tom i takvom nacionalnom ideologijom i doprinose da se na taj<br />
način proigra ugled njihove uže otadžbine Bosne i Hercegovine.<br />
Sve beogradske vlade u predratnoj Jugoslaviji bile su po svojoj<br />
ideološkoj sadržini srpske, odnosno – srbijanske vlade, pa ukoliko<br />
su ponekada po obliku imale i drugi izgled, u stvari su reprezentirale<br />
srpsku nacionalnu ideologiju. Zato im je bosanska individualnost<br />
bila trn u oku, a riječi: Bosanac i bosanština, skoro isto što<br />
i pravo svetogrđe. Nama Bosancima, kao nesumljivom izdanku<br />
onih starih Bošnjaka ostavili su pravo, da se zovemo Muslimanima<br />
s prozirnom tendencijom, da nam u znaku toga, u svim danim<br />
zgodama, ospore pravo riječi u nacionalnim i državno-pravnim<br />
pitanjima uopšte, a napose u nacionalnim i državno-pravnim<br />
pitanjima naše uže otadžbine Bosne i Hercegovine. Ta se tendencija<br />
beogradskih vlada jasno očitovala prilikom podjele naše<br />
šire i uže otadžbine na banovine u šestojanuarskom režimu, a još<br />
jasnije se očitovala prigodom onog državničkog pakta, ili pravije<br />
onog političkog furtimaškog šišmarša Maček-Cvetković, po<br />
kome je naša otadžbina rasparčana, po nekom vjerskom ključu, i<br />
po vjerskoj pripadnosti. Mi ni kod prvog ni kod potonjeg slučaja<br />
podjele naše zemlje nijesmo došli u obzir, jer navodno, kao anacionalan<br />
elemenat, nijesmo imali tu šta da kažemo. Uostalom,<br />
beogradski vlastodršci tih svojih osnova u pogledu naše<br />
otadžbine nijesu ni najmanje skrivali ni <strong>za</strong> vrijeme tzv. parlamentarnog<br />
režima u nekadašnjoj našoj državi, ali kada je ovaj režim,<br />
oktroisanog Ustavom od 1931. g. <strong>za</strong>mijenjen sa tzv. ustavnim<br />
režimom, u kome je režimu uzeto pravo odbrane svim nepoćudnim<br />
elementima u zemlji, odnosno u kome su bile <strong>za</strong>branjene sve<br />
stranke sa vjerskim, plemenskim i regionalnim obilježjem, beogradski<br />
su vlastodršci u svojim osnovama postali suviše bezobzirni<br />
te se nijesu <strong>za</strong>dovoljavali sa prostim manipulisanjem po<br />
pitanju administrativnog pomjeravanja granica u izvjesnim regionima<br />
i pokrajinama, nego su uzimali pod tisak sve što ne<br />
valja i što im je nepoćudno. Jednom rječju našom se užom<br />
otadžbinom upravljalo kao sa kakvom kolonijom, a sa nama kao<br />
sa urođenicima te kolonije. Nama se sada, u novoj oslobodilačkoj<br />
eri, sugerira da kažemo, da je naša uža otadžbina ravnopravna<br />
sa ostalim federativnim jedinicama u Jugoslaviji, a mi Bosanci,<br />
opet sa ostalim narodima u Jugoslaviji, a eto nam ni sada nije<br />
dozvoljeno ni to, da se pravim imenom svojim zovemo. Na pr. ako<br />
neko od nas u ličnu listu ubilježi da je Bosanac, službujući činovnik<br />
ima <strong>za</strong>datak, da ga urazumi, da te narodnosti nema i da tu narodnost<br />
Avnoj nije priznao; ako se neko ubilježi kao Jugoslaven,<br />
opet ima da primi sličnu lekciju, jer je navodno, to kolektivni naziv<br />
<strong>za</strong> sve Jugoslavenske narode; a kada se po nevolji kaže da je<br />
musliman, onda to pasira, valjda <strong>za</strong>to, što je to kolektivni naziv<br />
<strong>za</strong> muslimane razbacane na pet kontinenata, koji pripadaju svim<br />
mogućim narodima čovječijeg roda. S ovim naravno, ne mislim<br />
reći, da se Avnoj pri donošenju svojih <strong>za</strong>ključaka u Jajcu 1943. g.<br />
rukovodio istim mislima, kojima se u svoje vrijeme, rukovodio<br />
nacionalni Beograd u svojim osnovama, u pogledu naše uže<br />
otadžbine Bosne i Hercegovine, ali je činjenica da nas i – sada, u<br />
narodnosnom pogledu, pored Srba i Hrvata, službeno titulira<br />
Muslimanima, što je <strong>za</strong> nas grdno poniženje, a jamačno ne služi<br />
na čast ni onima, koji nam to serviraju. Naš muslimanski elemenat<br />
u Bosni i Hercegovini nije neopredijeljen u narodnosnom pogledu,<br />
kako to neki hoće da kažu, on je veoma svjestan svoga<br />
slavenskog porijekla, on po svojim tradicijama i svojoj istoriji, po<br />
svojim pjesmama i pričama jednako dolazi do duhovnog<br />
ubjeđenja, da se on može zvati onako, kako su se i njegovi pradjedovi<br />
zvali kao nesumljivi izdanak onih starih Bošnjaka i Kulen-<br />
BROJ <strong>26</strong>