BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
BoÅ¡njaÄki glas 26 - BoÅ¡njaÄka nacionalna zajednica za Grad Zagreb ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
BOŠNJAČKI GLAS<br />
13<br />
Mihajlovića. Mustafa Imamović navodi tri navrata,<br />
kao što su juni 1941. godine i februar 1942. godine,<br />
drugi tokom augusta 1942. i treći početkom 1943.<br />
godine u kojem je stradalo preko 100.000 Bošnjaka.<br />
Brojna su mjesta gdje su izvršeni pokolji Bošnjaka, a<br />
kasnije je velikosrpska politika izvršila manipulaciju<br />
sa žrtvama i prika<strong>za</strong>la ih kao žrtve ustaša, Nijemaca i<br />
drugih okupatora. Navest ćemo samo jedan primjer o<br />
kojem sam i pisao u knjizi „Bosna i Bošnjaci u srpskoj<br />
politici“, pod naslovom „Exurs: Paradigma Kulen-<br />
Vakuf“, koja se može vidjeti na stranici Jasenovac<br />
Research Institute (http://www.jasenovac.org/), gdje<br />
su svi pobijeni Bošnjaci i Bošnjakinje prika<strong>za</strong>ni kao<br />
žrtve Jasenovca. Kako znam da je majka mog oca<br />
bila prva žrtva prije masovnih pokolja sahranjena u<br />
Kulen-Vakufu, što svjedoči i njen nišan, to najbolje<br />
govori o manipulacijama i lažima srpske politike. 41<br />
Ako se zna da su najveće vojne operacije vršene u<br />
Bosni i Hercegovini, imajući u vidu naprijed ka<strong>za</strong>no,<br />
nije ni čudo što su Bošnjaci, poslije Jevreja, procentualno<br />
imali najveći broj žrtava (8,1% ukupne tadašnje<br />
muslimanske populacije). 42<br />
Kako se većina ratnih operacija odvijala u Bosni<br />
i Hercegovini to su se i najznačajniji događaji i<br />
dokumenti formiranja nove vlasti donosili u njoj<br />
(ZAVNOBIH i AVNOJ). U svim bitnim dokumentima<br />
ZAVNOBiH-a i AVNOJ-a Muslimani su tretirani<br />
kao narod sa velikim slovom „M“. Tako u<br />
Pro<strong>glas</strong>u narodima Jugoslavije sa Prvog <strong>za</strong>sjedanja<br />
AVNOJ-a održanog u Bihaću <strong>26</strong>. i 27. novembra<br />
1942. godine spominju se svih šest naroda, što znači<br />
da se Muslimani, Crnogorci, Makedonci kao i narodi<br />
koji su bili priznati u Kraljevini Jugoslaviji (Srbi,<br />
Hrvati, i Slovenci) priznaju kao politički narod, istina<br />
do 1946. godine, kada nestaje Muslimana. „U dokumentima<br />
AVNOJ-a i ZAVNOBIH-a od 1942. do 1945.<br />
godine muslimani su se pisali velikim slovom M. Već<br />
u programu bosanskohercegovačke vlade Rodoljuba<br />
Čolakovića, koji je objavljen 3.5.1945. godine, nakon<br />
Trećeg <strong>za</strong>sjedanja ZAVNOBIH-a i Prvog <strong>za</strong>sjedanja<br />
Narodne Skupštine BiH, Muslimani se više ne pišu<br />
velikim slovom. Sljedeće, 1946. godine Rodoljub<br />
Čolaković je pisao da u BiH žive dva naroda – Srbi i<br />
Hrvati i da je prepušteno muslimanima, (znači malo<br />
„m“ – M.D.) da se opredijele <strong>za</strong> jednu od te dvije<br />
nacionalnosti.“ 43<br />
25. i <strong>26</strong>. novembra 1943. godine održano je osnivačko<br />
41 Pošto mi je majka iz porodice Kosović, a otac Demirović, navest<br />
ćemo samo najbližu familiju: Demirović Mujo (djed), Demirović<br />
Bilka (nena), Demirović Muje Ahmet (stric), Demirović Omer<br />
(očev stric), Demirović Bajro (očev stric), Demirović Alije Dedo<br />
(očev stric) itd. Kosović Bege Turse (djed), Kosović Turse Bego,<br />
Kosović Bege Huse, Kosović Pašo itd. Ukupan broj ubijenih iz<br />
porodice Demirović i Kosović u Kulen-Vakufu je oko tristo.<br />
42 Vladimir Žerjavić, Gubici stanovništva Jugoslavije, Jugoslovensko<br />
viktimološko društvo, <strong>Zagreb</strong>, 1989., str. 168.<br />
43 O. Ibrahimagić, Historijska svijest o Bosni i Bošnjacima – povodom<br />
popisa stanovništva u BiH, 2013., Gračanički <strong>glas</strong>nik, broj<br />
34/2012, str. 15.<br />
<strong>za</strong>sjedanje ZAVNOBIH-a, kada Bosna i Hercegovina,<br />
poslije 480 godina, obnavlja svoju državnost (1463-<br />
1943.), potvrđuje granice utvrđene Berlinskim ugovorom<br />
(što znači da nije riječ o izmišljenim titovskim<br />
granicama koje upotrebljavaju predstavnici<br />
velikodržavnih projekata ne samo u politici nego i<br />
u „ozbiljnim“ knjigama, kao npr. „Ustavno pravo“<br />
Rajka Kuzmanovića 44 ). Na ovom <strong>za</strong>sjedanju iznijeta<br />
je vrlo interesantna i diskutabilna, mnogoznačno<br />
objašnjiva parola da BiH nije ni srpska, ni hrvatska ni<br />
muslimanska, nego i srpska, i muslimanska i hrvatska.<br />
45 Da li je to rezultat suprotstavljanja samobitnosti<br />
Bosne i Hercegovine jer sve federalne jedinice<br />
su označene imenima (što se vidi iz sljedećeg citata:<br />
„Zato je odlučeno da se Jugoslavija izgradi na federativnom<br />
principu koji će osigurati ravnopravnost Srba,<br />
Hrvata, Slovenaca, Crnogoraca i Makedonaca, odnosno<br />
naroda Srbije, Hrvatske, Slovenije, Makedonije,<br />
Crne Gore i Bosne i Hercegovine“ 46 ). Vidljivo je da<br />
Muslimana nema uopće i da su svoj status federalne<br />
jedinice stekle na osnovu nacionalnog kriterija.<br />
Jedino Bosna i Hercegovina nije stekla svoj federalni<br />
status na tom kriteriju „nego kao historijska<br />
<strong><strong>za</strong>jednica</strong> triju naroda koji u njoj stoljećima žive“.<br />
Pored nenavođenja da je Bosna i Hercegovina federalna<br />
jedinica Bosanaca i Hercegovaca, nenavođenje<br />
Muslimana išlo je na ruku onima koji su pokušali<br />
negirati i status Bosne i Hercegovine u okviru DFJ.<br />
Kako je zvanična politika priznala da u BiH žive<br />
samo dva naroda, Muslimanima, da bi sačuvali svoj<br />
identitet i opstojnost, preostalo je da se izjašnjavaju<br />
kao „neopredijeljeni“ što će trajati sve do popisa 1971.<br />
godine.<br />
VRAĆANJE BOŠNJAŠTVU<br />
Bošnjaci su u svakodnevnim pisanim i usmenim<br />
interpretacijama različito nominirani: a) Muslimani,<br />
b) Muslimani Bosne i Hercegovine, c) slavenski<br />
Muslimani, d) muslimansko stanovništvo Bosne<br />
i Hercegovine itd. 47 Slično će, iako je podržavao<br />
renominaciju Muslimana u Bošnjake, napisati Zlatko<br />
Topčić, koji kaže: „Muslimani, Bosanski Muslimani,<br />
Bošnjani, Bosanci, Bošnjaci… Bože, ni manjeg naroda,<br />
ni više imena, što zbunjuje dobronamjerne, a<br />
raduje ostale.“ 48 Pored toga što je stvaralo pometnju<br />
postojalo je više pristupa nacionalnom pitanju<br />
Bošnjaka. Tako se u predratnom vremenu može nav-<br />
44 Rajko Kuzmanović, Ustavno pravo, Pravni fakultet, Banja Luka,<br />
1997. Šire: Omer Ibrahimagić, Srpsko osporavanje Bosne i<br />
Bošnjaka, Magistrat, Sarajevo, 2001.<br />
45 Mustafa Imamović, Historija države i prava Bosne i Hercegovine,<br />
Magistrat, Sarajevo, 2001., str. 338.<br />
46 Isto, str. 341.<br />
47 Kasim Suljević, Nacionalnost Muslimana, Otokar Keršovani, Rijeka,<br />
1981., str. 213.<br />
48 Zlatko Topčić, Bošnjaci, danas, Rubrika „U žiži“, Oslobođenje,<br />
Sarajevo, 1993., str. 1. Citirano prema: Šaćir Filandra, Bošnjaci<br />
nakon socijalizma, BZK Preporod, Sarajevo/<strong>Zagreb</strong>, 2012., str.<br />
193.<br />
BROJ <strong>26</strong>