Europska kratka pri Europska kratka priča - Zarez
Europska kratka pri Europska kratka priča - Zarez
Europska kratka pri Europska kratka priča - Zarez
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
VI/131, 3. lipnja 2,,4.<br />
15<br />
esej<br />
Voljene životinje<br />
“I dalje”, erotolog digne svoju čašu, “raspomamljeni Rimljani su dresirali<br />
životinje za cirkuska draganja, Mirabeau tvrdi da pastiri iz Pirineja nalaze<br />
najveći užitak u nosnicama teleta, ozbiljni izvori kažu da su ribari s<br />
Crvenog mora tucali morske krave, a Maupassant glavom svjedoči da se<br />
engleski mistični pjesnik Charles Algernon Swinburne zajedno sa svojim<br />
ljubavnikom Powellom zabavljao nadraživanjem jedne domaće šimije.”<br />
Nikola Visković<br />
Ulomak iz istinite kronike Toposi erotike, sastavljene<br />
na temelju Dnevnika Andree Laurentisa i Rite R.,<br />
pronađenih 1990. u Haarlemu, Nizozemska. Događa<br />
se u ljeto 1969. u splitskom restaurantu Sarajevo,<br />
a uz Andreu i Ritu su pjesnikinja Marija Čudina i<br />
sastavljač ove kronike<br />
raznila se treæa boca kad Marija izazove “ovo<br />
vino je ipak htjelo nešto mesa!”<br />
“Neka”, èvrsto æe majstor ceremonije, “veèeras<br />
životinje ne jedemo!”<br />
I Riti to dobro doðe da postavi pitanje toposa životinja<br />
u ljubavi. Ne ljubavi životinja, razjasni, i ne<br />
zoofilije u znaèenju voljenja i poštovanja životinja,<br />
kako ih oni veèeras vegetarijanstvom poštuju, veæ<br />
zoofilije u izvornom znaèenju erotiziranja s beštijama.<br />
“O tome se govore uglavnom samo ružnoæe i zloèestoæe,<br />
a mi bismo mogli ovo druženje završiti ponekom<br />
pohvalom i obranom životinja u ljubavi!”<br />
Nikola smjesta <strong>pri</strong>zna da je u tome potpuni ignorant,<br />
znajuæi tek za starozavjetnu zapovijed da treba<br />
ubiti životinju i èovjeka koji se pare, te za pastirske<br />
igre s ovèicama i kozama.<br />
“Znaš i više”, Andrea æe, “ali ne prepoznaješ temu<br />
– gdje spadaju, na <strong>pri</strong>mjer, mitski zoolikovi i erotika<br />
govora.”<br />
“Misliš na Zeusa kao labuda nad Ledom, kao<br />
bijelog bika pod Europom i kao orla nad lijepim<br />
Ganimedom?”<br />
“Da, i na Zeusovu obljubljenu Ionu, koju kravooka<br />
nebesnica Hera osvetnièki pretvara u junicu. I takoðer<br />
na namještanje kraljice Pesifae u drveni kalup<br />
krave (krave od lijepe javorovine, prema Ovidiju)<br />
kako bi je poševio voljeni bik, kao i na njezina bikoglavog<br />
sinèeka Minotaura koji je zvjerski orgijao s<br />
grèkim mladiæima i djevojkama.”<br />
“Koliko pamtim”, <strong>pri</strong>mijeti pravnik, “on ih je žderao”.<br />
“Jest, ali naj<strong>pri</strong>je silovao, jer<br />
zašto bi inaèe tražio takav danak<br />
od cvijeta mladosti i ljepote<br />
Helade? A od te krvave strasti<br />
posjedovanja nama smrtnicima<br />
ostale su grožnje ‘nabit æu te’,<br />
‘ubit æu te’ i ‘pojest æu te’ iz<br />
ljubavnih zagrljaja. No, radosniju<br />
stranu ljubavnog animalizma<br />
u<strong>pri</strong>zoruje prvi bludnik Indije,<br />
božanski ljepotan Krišna, s<br />
njegovim lirskim obièajem da se<br />
zemaljskim djevama inkarnira<br />
u krasno govedo. A s ove naše<br />
strane, Veneru prate pohotni<br />
vrapèiæi, golubovi i zeèevi, pa<br />
Dioniza još i objesniji satirski<br />
jarèevi.”<br />
“Istina”, dosjeti se Nikola, “i<br />
šumsku Dijanu, što se svirepo<br />
osveæuje svakom mužjaku koji je<br />
ugleda nagu, prate jeleni i srne<br />
uzbudljivih dugoljastih dupeta.”<br />
“Te vitkoljupke srnine guze<br />
vidimo svakog ljeta kod naših<br />
djevojaka na Jadranu, kad nas<br />
spopadnu srsi i od Dijaninih<br />
strijela strah”, složi se Andrea,<br />
pogledavši ispod oka Ritu. Nitko<br />
za stolom ne bi tu nešto osobno shvatio da Rita nije<br />
pocrvenila kao pa<strong>pri</strong>ka, pa je onda Marija potapša po<br />
ruci, ne èudeæi se toj djetinjastoj smetenosti pod pomamnim<br />
<strong>pri</strong>mislima.<br />
“Nešto si pomiješao, kukavico sinja”, obrani Marija<br />
srne, “ne plaše tebe Dijanine, veæ Amorove strijele!<br />
Ipak, ja tvrdim da pod suncem nebeskim nema<br />
uzbudljivijeg mužjaka od Blakeovog tigra!”<br />
“Tako je”, podrži Rita, još ljupko zarumenjena, “mi<br />
hoæemo tigra, hoæemo tigra!”<br />
“To je uistinu pjesnièki osjeæaj”, ocijeni Nikola,<br />
“ali i djevojke i zrele žene ipak najviše uznemiruju<br />
jogunasti konji, od èega i nama nadahnuæe da budemo<br />
kavaliri!”<br />
Na što Andrea is<strong>pri</strong>èa pouke viteza Brantômea o<br />
nekim ne<strong>pri</strong>stojnim korespondencijama sitnih i krupnih<br />
dama sa sitnim i krupnim konjima, te proslijedi<br />
“bez eufemizama, znamo da se u literarnoj ljubavi, od<br />
Apulejeva Zlatnog magarca, preko Voltairove Djevice od<br />
Orleansa i Shakespeareova Sna ljetne noæi do Mussetova<br />
Gamiani, <strong>pri</strong>znaje prednost pitomom i kurèevitom<br />
magarèiæu, dok se samo osamljene dame ponekad još<br />
zanose za kuæne doge, poput Mussetova Medora, ili<br />
za suvremene jezièave pudle! U Asinus aureus Lucius<br />
kao magare je voljen, tetošen i obljubljen od jedne<br />
‘nove Pasifae’, koja ne samo ‘<strong>pri</strong>ma njegovu golemu<br />
spravu’, nego to još èini s takvim prohtjevima da se<br />
sivonja poboja kako neæe biti dovoljan.”<br />
“A djevica od Orleansa?”, znatiželjno æe Marija.<br />
“Nepopravljivi Voltaire <strong>pri</strong>èa, ali nijeèuæi u tome<br />
svoje autorstvo, da junaèna Ivana Orleanka zamjenjuje<br />
danskog kraljeviæa za ljubav jednog dragog sivca, s<br />
kojim se potajno i strasno grli:<br />
“Stisla Jeana micu dok zadnjicom vrca,<br />
U vatri što guta ljubavnika njena,<br />
Da ubrza taj èas razdjevièenja,<br />
Pa trticu svoju od nježna satena<br />
Svija uz slabine sivca što je prca.”<br />
“I dalje”, erotolog digne svoju èašu,<br />
“raspomamljeni Rimljani su dresirali životinje za<br />
cirkuska draganja, Mirabeau tvrdi da pastiri iz Pirineja<br />
nalaze najveæi užitak u nosnicama teleta, ozbiljni<br />
izvori kažu da su ribari s Crvenog mora tucali morske<br />
krave, a Maupassant glavom svjedoèi da se engleski<br />
mistièni pjesnik Charles Algernon Swinburne<br />
zajedno sa svojim ljubavnikom Powellom zabavljao<br />
nadraživanjem jedne domaæe šimije.”<br />
“Pa to su zloupotrebe životinje... nedopustivo!”,<br />
zgrozi se Marija.<br />
“Slažem se”, reèe Andrea, “i zato je pravdoljubivi<br />
jarac rogonja ubio pastira Kratisa kad se ovaj zaljubio u<br />
njegovu kozicu. A u naše doba simpatièna razvratnica<br />
Emmanuelle sastavlja sebi, da ne bi muèila beštije, èitavu<br />
zbirku vjernih surogata, godemicheta ili didloa, konjskih,<br />
magareæih, pseæih i drugih bestijalnih udova.”<br />
“Svijet je bio iznenaðen, ali ne i zgranut zbog<br />
vrijeðanja životinjskih prava”, <strong>pri</strong>loži Nikola i taj podatak,<br />
“kad je 1948. Kinseyjevo istraživanje pokazalo<br />
da 17% poljo<strong>pri</strong>vrednih radnika SAD-a ima nekakve<br />
spolne dodire s domaæim životinjama.”<br />
“Zanimljiv je i podatak”, nadoda Rita <strong>pri</strong>rodnjakinja,<br />
“da su još donedavno lijeènici dijagnosticirali<br />
gravidnost žena s pomoæu tkiva žrtvovanih žaba! A<br />
žabe i zmije, hladnokrvni ovipari, upravo nose dobar<br />
glas da su im ženke vrlo strasne – jer žabe se plode<br />
u zagrljajima što traju satima, koliko treba da im se<br />
jajašca pomiješaju s izbaèenim sjemenom mužjaka,<br />
a gospoðe zmije se plode tako da se danima svijaju<br />
u klupko s mnoštvom dragana. To je, koliko znam,<br />
jedinstveni sluèaj grupnog seksa, i to matrijarhalnog,<br />
kod razvijenijih vrsta!”<br />
“Kad veæ spominješ vodozemca”, upozori Andrea,<br />
“sjetimo se još jednom da se u suvremenoj erotici<br />
androgini i biseksualci nazivaju ‘vodozemci’ ili ‘amfibije’<br />
– kao osobe što ljube i vodu/muško i zemlju/<br />
žensko, kakvi bijaše skoro svi grèki filozofi, Marcijal,<br />
Shakespeare, Byron, Colette, Virginia Woolf, Anais<br />
Nin i toliki drugi.”<br />
“Zaista je moguæe da buduænost ljudske spolnosti<br />
<strong>pri</strong>padne vodozemstvu”, obraduje se Marija, “i to<br />
veæ navješæuju današnja <strong>pri</strong>bližavanja ženske i muške<br />
osjeæajnosti! No, plašim se, mi æemo se na Balkanu<br />
tome naèekati!”<br />
“U Kama sutri se stražnji ljubavnièki modus lijepo<br />
naziva ‘kravlji snošaj’”, nastavi Andrea, “dok se bilingvistièki<br />
položaj 69 naziva ‘snošaj vrane’ i ubrzano<br />
tuckanje ‘zov vrapca’ – tako da nije samo u zapadnoj<br />
civilizaciji vragolasti vrapèiæ, zajedno s isto tako zapaljivim<br />
golubom i zecom, znamen raspusne Afrodite.”<br />
“I posve je smisleno da se pica naziva ‘maca’ i<br />
‘kuna’”, zakljuèi Nikola, “s obzirom na njihove svilene<br />
umiljatosti i lukavosti!”<br />
“Izbrijana pica kao da postaje dražesno glatka ribica,<br />
zbog èega se uistinu, ali i iz još jednog razloga,<br />
šatrovaèki naziva riba, a uz to ima i draž povratka u<br />
djetinjastu golu nevinost”, ne propusti majstor ceremonije<br />
ni taj topos, “no izgleda da je još uvijek opæenito<br />
<strong>pri</strong>vlaènija krznena pica u njezinim tradicionalnim<br />
i bajkovitim ulogama opasne lisice, tajanstvene<br />
kune (tako bliske latinskom cunnus i francuskom con<br />
= pièka, a odakle možda naši izrazi kundra i kunda) i<br />
umiljate maèke!”<br />
“Bože, drage li su beštije!”, usklikne sneno Marija<br />
gucnuvši bijelu ambroziju, “prelijepe i vazda spremne<br />
na krvoloène nježnosti!”<br />
Andrea cmokne njezin maleni maslinasti obraz,<br />
“da, prave ljubavi ostavljaju tragove ugriza, udaraca,<br />
grebanja, zvjerskih ljubomora, kanibalskih <strong>pri</strong>jetnji i<br />
predveèernjih ubojstava!”<br />
Potom je uslijedila analiza erotskog zoojezika, onog<br />
puèkog i onog uglaðenog, s tolikim tepanjima što lako<br />
prelaze u pogrde, ili pak suprotno, uz mrsnonježne likove<br />
kuèke, krave, svinje, jarca, kobile, pastuha, miša,<br />
pijetla, goluba, galeba, zeèice, maèke, rode, žabe...<br />
Marija je suzila od pelješke kapljice i smijeha,<br />
Nikola se ozbiljno predavao rašèlambama, Rita je<br />
sve obavijala zaljubljenošæu, Andrea je feštu <strong>pri</strong>vodio<br />
kraju stihovima iz Ode Prijapu Alexisa Pirona iz 1710.<br />
godine:<br />
“Ptice, kitovi, deve,<br />
Kukci, životinja i èovjek, svi,<br />
Na nebu, pod vodom, na zemlji,<br />
Svi hoæe da se ševe.”