SOU OBà ÄJINY - Ãstav pro soudobé dÄjiny AV - Akademie vÄd ÄR
SOU OBà ÄJINY - Ãstav pro soudobé dÄjiny AV - Akademie vÄd ÄR
SOU OBà ÄJINY - Ãstav pro soudobé dÄjiny AV - Akademie vÄd ÄR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Srdce Václava Talicha se ztratilo 269<br />
že účtování ne<strong>pro</strong>běhne tak dobromyslně po sousedsku, jak si to maloval Smutný<br />
(narozdíl od Beneše, který již v roce 1940 očekával hluboký sociální a mravní převrat).<br />
Uvnitř kulturní obce zrálo přesvědčení, že vypořádání s válečnými poklesky<br />
musí být přísné. I tak kultivovaný muž, jakým byl Adolf Hoffmeister, v diskusním<br />
příspěvku na osmém sjezdu Komunistické strany Československa v březnu 1946<br />
<strong>pro</strong>hlásil rezolutně: „Ti, kteří nešli s pracujícím lidem, skončili ve slepé uličce fašismu<br />
a na černých listinách kolaborantů. Nemohou dnes mluviti, tisknouti, vystavovati,<br />
ale nepřestali šeptat. Nepřestali být nebezpečni a musí být jednou <strong>pro</strong>vždy<br />
z české kulturní obce vyloučeni.“ 118 Publicista Jiří Hájek označil lidi z kulturní sféry,<br />
kteří se ukázali mravně nepevnými, kolísajícími či netečnými, za „žalostné lidské<br />
plevy“ a „nezachranitelně ztracené odpadky lidské společnosti“. 119 Průběh národní<br />
očisty se stal kolbištěm politického boje, byť navenek politici zachovávali většinou<br />
zdrženlivost.<br />
Motivy volání po tvrdém účtování s <strong>pro</strong>vinilci a kolísavci byly různé. Nalezli bychom<br />
zde i nízké bažení po pomstě, závist, snahu zakrýt vlastní poklesky, využít zjitřené<br />
situace k vyřízení osobních či politických účtů. Přiznejme však, že lidé krutě<br />
postižení za okupace měli právo na přísný pohled. Měl na něj právo i Zdeněk Nejedlý.<br />
Prožil dlouhá válečná léta v trýznivých podmínkách exilu, každý den viděl,<br />
jak nesmírně trpí jeho žena, ztratil syna a zetě i dlouhou řadu blízkých osob, jeho<br />
dcera byla vězněna v koncentračním táboru… Přece však historikovi, který nemůže<br />
být jen chladným pozorovatelem zašlých dějů, vkrádá se otázka: neměli bychom od<br />
vítězů očekávat gesto velkorysosti a odpuštění Leč otázka zní do ztracena, <strong>pro</strong>ud<br />
minulého dění zmizel jako pouštní řeka a není již lidí, kteří jí byli zmítáni…<br />
Lze uvažovat o tom, nakolik se lišila optika lidí, kteří se vraceli ze zahraničí,<br />
od těch, kteří žili po celou dobu války v <strong>pro</strong>tektorátu. Jaromír Smutný v záznamu<br />
z 20. září 1943 zachytil reakci Edvarda Beneše na dění ve vlasti: prezident, jinak<br />
věcně racionální a ne<strong>pro</strong>jevující se emotivně, si posteskl, že český člověk se vyznačuje<br />
neochotou vystavovat se zbytečně nejen nebezpečí, ale i nepohodlí. 120 K této<br />
úvaze jej inspirovala návštěva malíře Maxe Švabinského u ministra Emanuela<br />
Moravce, kam si došel <strong>pro</strong> dárek k sedmdesátým narozeninám. Přijetí se účastnili<br />
Václav Talich, Josef Šusta a další známé osobnosti, čehož pochopitelně <strong>pro</strong>paganda<br />
náležitě využila. Beneš si lámal hlavu, <strong>pro</strong>č Švabinský k Moravcovi chodil, když<br />
118 Viz Protokol 8. řádného sjezdu KSČ ve dnech 28.–31. března 1946: Sněm budovatelů. Praha, ÚV<br />
KSČ 1946, diskusní vystoupení Adolfa Hoffmeistera, s. 157.<br />
119 HÁJEK, Jiří: Kterým směrem půjde kulturní očista: K případu herce Zdeňka Štěpánka. In:<br />
Tvorba, roč. 15, č. 40 (2.10.1946), s. 630. Zdeňku Štěpánkovi adresoval Hájek otevřené<br />
varování, aby se poté, co mu byl umožněn návrat, nespojoval se svým „reakčním“ přítelem<br />
Ferdinandem Peroutkou.<br />
120 Viz OTÁHALOVÁ, L. – ČERVINKOVÁ, M. (ed.): Dokumenty z historie československé politiky<br />
1939–1943, sv. 1, s. 375, dokument č. 306 – záznam Jaromíra Smutného z 20.9.1943.