April 2012 - Univerzitetni Klinični Center Ljubljana
April 2012 - Univerzitetni Klinični Center Ljubljana
April 2012 - Univerzitetni Klinični Center Ljubljana
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
INTERNO<br />
Interno glasilo Univerzitetnega kliničnega centra <strong>Ljubljana</strong>, <strong>April</strong> <strong>2012</strong> | številka 02<br />
AKTUALNO:<br />
Evidentiranje<br />
delovnega časa<br />
INTERVJU<br />
Prof. dr. Igor Švab:<br />
»Komunikacija je v<br />
odnosu zdravstveni<br />
delavec - pacient ključna«<br />
NAGRADNA<br />
KRIŽANKA<br />
01
KAZALO<br />
03 UVODNIK<br />
04 KDO SMO MI<br />
Vlivajo upanje kritično<br />
bolnim novorojenčkom<br />
06 »Uniforma daje vtis<br />
zanesljivosti in zaupanja<br />
vrednega človeka«<br />
AKTUALNO<br />
08 Registracija prihodov in<br />
odhodov delavcev<br />
v UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
09 Zaupanje v zdravnika –<br />
zaupanje v zdravstvo<br />
10 Komunikacija je v odnosu<br />
zdravstveni delavec - pacient<br />
ključna<br />
UKCL SMO LJUDJE<br />
12 Čas rehabilitacije je za pacienta<br />
težka življenjska izkušnja<br />
14 Srčni kirurg, raziskovalec,<br />
gorski reševalec–<br />
asist. dr. Primož Trunk, dr. med.<br />
16 Zahvala donatorjem<br />
16 Evropska nagrada novinarki,<br />
ki je pisala o metodi<br />
rekonstrukcije dojke v UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong><br />
UTRIP UKCL<br />
17 Novorojenčkom<br />
podarili oblačila<br />
17 Glasbena pravljica - Jurčkove<br />
igrače v Pediatrični kliniki<br />
18 Razstava zobozdravnice in<br />
»spopad harmonik« – mednarodno<br />
uveljavljenih harmonikarjev<br />
18 Zdravljenje odporne<br />
hipertenzije z renalno denervacijo<br />
02<br />
19 »Postanek je<br />
pomembnejši od poti«<br />
20 Strokovnjaki spregovorili<br />
o novostih pri infektologiji<br />
20 Zahvala Boruta Pahorja<br />
20 Deseta obletnica SLOVENIJA-<br />
TRANSPLANTA obeležena z<br />
mednarodno učno delavnico<br />
21 »Čiste roke rešujejo življenja«<br />
22 »Ne dopustite, da vam glavkom<br />
zatemni življenje«<br />
23 IN MEMORIAM<br />
Pavle Demšar, zdravstveni tehnik<br />
POGLED NAZAJ<br />
24 Ivan Čargo in njegove freske na<br />
KO za travmatologijo<br />
PREBERITE<br />
26 UKC <strong>Ljubljana</strong> pomemben<br />
soustvarjalec medijskih vsebin<br />
27 INTERNA 4 – skupni oddelek<br />
internih klinik ter Klinike za<br />
infekcijske bolezni in vročinska<br />
stanja<br />
POVEDALI SO<br />
28 PRVI STIK S PACIENTOM<br />
Ali menite, da je komunikacija s<br />
pacientom pri vašem delu<br />
pomembna<br />
30 NAGRADNA KRIŽANKA<br />
31 KAJ MENIJO O NAS<br />
06<br />
Vabimo vas,<br />
da tudi vi<br />
soustvarjate<br />
naše glasilo<br />
Tudi v letu <strong>2012</strong> je naša želja, da<br />
bi zaposleni čim bolj sodelovali<br />
pri vsebini glasila. Prispevke, obvestila<br />
in fotografije, ki jih želite<br />
objaviti v naslednji številki internega<br />
glasila, nam pošljite v uredništvo<br />
najkasneje do 10. marca<br />
<strong>2012</strong>. V uredništvu si pridržujemo<br />
pravico do krajšanja poslanih<br />
prispevkov in izbora fotografij,<br />
primernih za objavo. Prispevke<br />
lektoriramo.<br />
Prispevke in fotografije<br />
nam pošljite na naslov<br />
sabina.vrhnjak@kclj.si<br />
19<br />
24<br />
Zaželena je pisava Arial (velikost<br />
pike 12) in krajši prispevki, ki naj<br />
ne bodo daljši od 2500 znakov s<br />
presledki vred. Fotografije oddajajte<br />
posebej (ne v besedilu) v digitalni<br />
obliki (jpg, tif) in obvezno<br />
navedite ime avtorja. Prispevkov<br />
in fotografij ne honoriramo.
Uvodnik<br />
VUKC <strong>Ljubljana</strong> smo bili tudi leta 2011 izjemno uspešni: uvedli smo<br />
številne nove diagnostične in terapevtske metode, največ prek internih<br />
raziskovalnih projektov v okviru terciarja 1, saj jih je potekalo<br />
kar 328. Sodelovali smo tudi pri 19 raziskovalnih programih, 69 raziskovalnih<br />
projektih in 31 mednarodnih raziskovalnih projektih. Kot že vsa leta<br />
doslej smo tudi leta 2011 presegli ves predpisani program tako na bolnišničnem<br />
kot tudi ambulantnem področju.<br />
Z vsem naštetim – četudi gole številke ne pokažejo vsega opravljenega zahtevnega<br />
dela – smo tudi letos dokazali, da je pacient naša prva in edina<br />
skrb, saj zanj iščemo najboljše možne poti zdravljenja.<br />
V tokratni številki internega glasila bolj kot zgoraj navedene strokovne dosežke<br />
poudarjamo pomen človečnosti in komunikacije v odnosu zdravstveno<br />
osebje-pacient ter tudi v odnosu med sodelavci v timu in širšem delovnem<br />
okolju.<br />
O pomenu komunikacije s pacienti smo vas spraševali tudi v anketi, s katero<br />
smo želeli dobiti odziv iz okolja – in kot kaže, se vsi zelo dobro zavedate,<br />
kako pomemben je stik s pacientom. Kljub temu pa ni odveč, če vsi še enkrat<br />
razmislimo, kako pomembna je komunikacija, kadar do nas pristopi nemočen<br />
pacient, in tudi na kakšen način se obračamo do svojih sodelavcev ter<br />
drugih zaposlenih v svojem delovnem okolju.<br />
Razmere, ki si jih lahko obetamo v prihodnosti, bodo še bolj stresne in od<br />
nas bodo zahtevale še več napora ter vztrajnosti pri premagovanju ovir.<br />
Z vsesplošnim zmanjševanjem sredstev, še posebno s krčenjem sredstev v<br />
zdravstvu, bomo izpostavljeni hudim pritiskom. Ravno dobri medsebojni<br />
odnosi, ustrezna komunikacija in občutek za sočloveka bodo tista opora, ki<br />
nam bo omogočala lažje premagovanje vsakodnevnega stresa in stisk. Menim,<br />
da moramo v tem težkem položaju združiti svoje moči in slediti istemu<br />
cilju, to je ohraniti UKC <strong>Ljubljana</strong> ugledno in vodilno zdravstveno ustanovo<br />
v Republiki Sloveniji. Pomemben je vsak posameznik, le s skupnimi močmi<br />
pa bomo dosegli uspeh.<br />
prof. dr. Brigita Drnovšek Olup,<br />
strokovna direktorica UKCL<br />
INTERNO<br />
Interno glasilo Univerzitetnega<br />
kliničnega centra <strong>Ljubljana</strong><br />
<strong>April</strong> <strong>2012</strong>, številka 02<br />
<strong>Univerzitetni</strong> klinični center <strong>Ljubljana</strong><br />
Zaloška c. 2, 1550 <strong>Ljubljana</strong>, Slovenija<br />
Glavni urednik: mag. Simon Vrhunec<br />
Odgovorna urednica:<br />
Sabina Vrhnjak, univ. dipl. nov.<br />
Uredniški odbor:<br />
• prof. dr. Brigita Drnovšek-Olup,<br />
dr. med., višja svetnica<br />
• Erna Kos Grabnar, viš. med. ses.<br />
• Darinka Klemenc, dipl. m. s.<br />
• Meta Valentinčič Vesel, univ. dipl. prav.<br />
• prof. dr. Helena Meden Vrtovec,<br />
dr. med., višja svetnica<br />
• Ksenija Ševerkar, univ. dipl. ekon.<br />
• Biserka Marolt Meden, univ. dipl. soc.<br />
• Polona Lečnik Wallas, univ. dipl. soc.<br />
• Blanka Šetinc<br />
Lektoriranje :<br />
Abecednik, intelektualne storitve,<br />
Miha Knavs, s.p.<br />
Fotografije: Jolanda Kofol,<br />
Matjaž Žnidaršič in drugi;<br />
fotografija na naslovnici: Matjaž Žnidaršič<br />
Oblikovanje: Ana Vedlin<br />
Tisk: Grafika Gracer d.o.o.<br />
Naklada: 3.000<br />
Glasilo v elektronski obliki na:<br />
http://www3.kclj.si
Služba za odnose z javnostmi, Sabina Vrhnjak<br />
Vlivajo upanje kritično<br />
bolnim novorojenčkom<br />
Obiskali smo KO za otroško kirurgijo in intenzivno terapijo, kjer<br />
vlivajo upanje staršem in njihovim otročkom; obravnavajo otroke,<br />
ki jim odpove en ali več notranjih organov<br />
Kdo smo mi<br />
<strong>Klinični</strong> oddelek za otroško kirurgijo<br />
in intenzivno terapijo<br />
je del Kirurške klinike UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong>, prostori, kjer se zdravijo<br />
otroci, so v stavbi, ki je v javnosti<br />
znana kot nova Pediatrična klinika.<br />
Na omenjenem oddelku se obravnavajo<br />
predvsem kirurški bolniki od<br />
novorojenčka do 14. leta starosti.<br />
Na oddelku se opravljajo najbolj<br />
zahtevni operativni posegi na vseh<br />
organih; pomemben del dejavnosti<br />
oddelka je Enota za intenzivno terapijo<br />
(EIT), kamor sprejemajo vse<br />
kritično bolne in življenjsko ogrožene<br />
otroke, ki potrebujejo umetno<br />
podporo posameznim organom.<br />
V EIT imajo skupno štirinajst postelj,<br />
dve rezervni pa sta na voljo v prebujevalnici<br />
otroškega operacijskega bloka,<br />
ki je zrcalno ob EIT. Nedolgo nazaj,<br />
ko je bila potreba po hospitalizacijah<br />
otrok na KO za otroško kirurgijo in intenzivno<br />
terapijo večja kot sicer, smo<br />
omenjene dodatne postelje v UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
prvič uporabili, ob tej priložnosti<br />
pa smo oddelek tudi obiskali.<br />
Tesna povezanost kirurgije in<br />
intenzivne terapije<br />
Oddelek za otroško kirurgijo je zelo povezan z<br />
intenzivno terapijo, njihovo delo se nenehno prepleta.<br />
04<br />
V EIT je zaposlenih 46 medicinskih sester,<br />
zdravnikov specialistov je deset,<br />
vendar le-ti pokrivajo tudi pediatrično<br />
dejavnost na hospitalnem oddelku<br />
(vsak otrok – kirurški bolnik, ima<br />
namreč dva lečeča zdravnika: kirurga<br />
ustrezne specialnosti in pediatra).<br />
»Le-ta je izjemno močno povezan z<br />
prim. Ivan Vidmar, predstojnik KO<br />
za otroško kirurgijo in intenzivno<br />
terapijo Kirurške klinike
Kdo smo mi<br />
intenzivno terapijo, naše delo se nenehno<br />
prepleta,« pove prim. Ivan<br />
Vidmar, predstojnik KO za otroško kirurgijo<br />
in intenzivno terapijo Kirurške<br />
klinike. »Skupni so raporti, skupni so<br />
kadri, vse to pa štejemo kot veliko<br />
prednost,« pove predstojnik. V intenzivni<br />
terapiji se načeloma ukvarjajo s<br />
pacienti, pri katerih pride do odpovedi<br />
enega ali več organov, zdravstveno<br />
kondicijo pacienta pa vzdržujejo s pomočjo<br />
aparatov. »Pri otrocih so večinoma<br />
prizadeta pljuča, precej obširna<br />
pa je tudi skupina po operaciji srca, ko<br />
potrebujejo podporo z aparati,« pove<br />
predstojnik. Izjemen napredek v otroški<br />
kirurgiji in intenzivni terapiji je v<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> doprinesla naprava za<br />
zunajtelesni krvni obtok, imenovana<br />
ECMO. To dejavnost so začeli na pobudo<br />
prejšnjega predstojnika doc. Janeza<br />
Primožiča pred skoraj dvajsetimi<br />
leti in so bili skoraj petnajst let edini<br />
takšen center v regiji Jugovzhodne<br />
Evrope. »Če aparata ne bi bilo, bi bila<br />
verjetnost za smrt v takšnih primerih<br />
kar 80-odstotna, s pomočjo aparata<br />
pa otroci preživijo v svetovno primerljivih<br />
odstotkih, odvisno od etiologije<br />
bolezni,« še pove predstojnik. V zadnjem<br />
času so s pomočjo kardiokirugov<br />
uvedli nadgradnjo tega sistema z aparaturo<br />
LVAD (left ventricular assisted<br />
device), ki otroku pomaga premostiti<br />
obdobje, ko čaka na transplantacijo<br />
organa. To lahko traja nekaj tednov,<br />
lahko pa tudi nekaj mesecev.<br />
Edini opravljajo transport kritično<br />
bolnih novorojenčkov<br />
V KO za otroško kirurgijo in intenzivno<br />
terapijo so sicer od selitve v stavbo<br />
nove Pediatrične klinike pridobili precej<br />
izboljšane pogoje. Na oddelku imajo<br />
najnovejše naprave, takoj ob izgradnji<br />
pa je bila EIT tako rekoč ena izmed<br />
najbolj sodobnih v Evropi. Edini v Sloveniji<br />
tudi izvajajo transport kritično<br />
bolnih novorojenčkov z inkubatorjem<br />
iz bolnišnic po Sloveniji v UKC <strong>Ljubljana</strong>.<br />
»Žalosti nas, da ta dejavnost po<br />
vseh teh letih – opravljamo jo od leta<br />
1976 – ni nikjer zakonsko opredeljena,<br />
a pomeni obremenitev za naš kader.<br />
Vsak dan sta po en pediater in ena diplomirana<br />
medicinska sestra v 24-urni<br />
pripravljenosti, letno pa opravimo od<br />
180 do 230 prevozov,« pove predstojnik.<br />
Zaposleni na oddelku, ki se sicer<br />
srečujejo s precej stresnim delom zaradi<br />
težkih bolezenskih stanj otrok, sicer<br />
pravijo, da jih delo izredno veseli,<br />
stresne situacije pa zanje pomenijo že<br />
skoraj adrenalin.<br />
05
Kdo smo mi<br />
Leo Pisani je celostna podoba človeka<br />
zanimala od nekdaj – ne<br />
samo obleka kot taka, temveč<br />
tudi človekove danosti, osebnostne<br />
lastnosti in način življenja. »Vse to je<br />
pomembno za celovito podobo človeka<br />
in šele na podlagi tega lahko gradimo<br />
tudi zunanji videz,« meni Lea Pisani.<br />
V našem pogovoru se je večinoma<br />
osredotočila na pomen nošenja uniform,<br />
za katere poudarja, da dajejo<br />
vtis zanesljivosti in zaupanja vrednega<br />
človeka.<br />
Uniforme imajo v vseh kulturah in<br />
časovnih obdobjih pomembno vlogo.<br />
Uniforma lahko predstavlja simbol<br />
varnosti, lahko deluje zastrašujoče ali<br />
pa vzbuja zaupanje in spoštovanje.<br />
»Uniforma je obleka vloge in ravno zato<br />
bi morala biti vedno ugledna. Seveda v<br />
določenih razmerah to ni mogoče, prepričana<br />
pa sem, da bi morali v zdravstvu<br />
pomenu uniform dajati večjo težo. Pomembni<br />
so kroj, velikost in vzdrževanje<br />
– prav je, da se zaposleni v uniformi dobro<br />
počuti.«<br />
Pa se vam zdi, da uniforme<br />
v zadnjem času izgubljajo pomen<br />
»Nedolgo nazaj sem brala zanimivo raziskavo,<br />
ki poudarja, da ima uniforma v<br />
zdravstvu še vedno velik pomen. Z uniformo<br />
zaposleni doseže določeno spoštovanje,<br />
morda celo strahospoštovanje.<br />
Raziskava tako denimo na primeru<br />
pediatrov kaže, da v prvem koraku ali ob<br />
prvem stiku s pacientom civilno oblačilo<br />
zmanjša strah ali nelagodje pred<br />
belo haljo, ko pa pride do predpisovanja<br />
zdravil ali terapije, uniforma zelo veliko<br />
prispeva k stopnji zaupanja. Za človeka<br />
je marsikdaj pomirjujoče, da na posamezniku<br />
vidi uniformo – daje vtis zanesljivosti<br />
in zaupanja vrednega človeka.«<br />
Uniforma pa nam veliko pove tudi o<br />
človeku in njegovi funkciji, kajne<br />
»Seveda. Tisti, ki nosijo uniformo, se<br />
morajo tega zavedati. Dejstvo pa denimo<br />
je, da v skandinavskih državah vse<br />
Služba za odnose z javnostmi, Sabina Vrhnjak<br />
»Uniforma daje vtis<br />
zanesljivosti in zaupanja<br />
vrednega človeka«<br />
Z Leo Pisani, svetovalko za kulturo oblačenja, smo se<br />
pogovarjali o pomenu uniform in oblačil. Meni, da prihaja<br />
do pomanjkanja občutka za primerno izbiro obleke<br />
bolj opuščajo uniforme – posameznik,<br />
denimo carinik, ki smo ga drugje vajeni<br />
v uniformah, mora biti dovolj osveščen,<br />
da primerno izbere civilna oblačila. V<br />
»Od nekdaj me je zanimala celostna podoba<br />
človeka, ne samo obleka, temveč tudi njegove<br />
danosti, osebnostne lastnosti in način<br />
življenja,« pove Lea Pisani.<br />
Sloveniji imamo sicer precejšnje število<br />
uniform, dejansko jih je vedno več<br />
– poleg raznih poklicev jih uporabljajo<br />
tudi posamezna društva, podjetja …<br />
Uniformam se bomo lahko ognili takrat,<br />
ko bomo izoblikovali občutek za kulturo<br />
oblačenja.«<br />
Premakniva se od uniform še k vsakdanjim<br />
oblačilom. Zakaj je obleka<br />
tako pomembna<br />
»Z obleko lahko pomembno vplivamo<br />
na druge in nase. Obleka je zelo močno<br />
komunikacijsko sredstvo. Premalo se<br />
zavedamo moči podobe, s katero lahko<br />
vplivamo na boljšo komunikacijo<br />
ali nasprotno, ustvarimo<br />
določeno prepreko, oviro<br />
pri komunikaciji. V novem<br />
tisočletju se ljudje v različnih<br />
poklicih oblačijo vse bolj<br />
sproščeno. Klasične ženske<br />
kostime in moške obleke s<br />
kravato potrebujejo samo še<br />
politiki, bančniki in nekateri<br />
vodstveni delavci, tudi ta<br />
oblačila so neke vrste uniforma.«<br />
Čemu pripisujete spremembo<br />
kodeksa oblačenja<br />
»V posameznikovi krvi je, da<br />
želi biti sproščen in se počuti-<br />
»Obleka je zelo močno<br />
komunikacijsko sredstvo.<br />
Premalo se zavedamo moči podobe,<br />
s katero lahko vplivamo na boljšo<br />
komunikacijo ali nasprotno,<br />
ustvarimo določeno prepreko, oviro<br />
pri komunikaciji.«<br />
06
ti udobno. Hkrati hoče izraziti svoj slog<br />
in oblikovati vizualno identiteto, kar<br />
nam uniforma onemogoča.«<br />
Kako pa ste se vi odločili, da je obleka<br />
tisto, kar vas v življenju najbolj<br />
zanima<br />
»Uniforma<br />
zelo velikodoprinese<br />
k stopnji zaupanja.<br />
Izredno pomirjujoče je, da na<br />
posamezniku vidiš uniformo –<br />
daje vtis zanesljivosti in<br />
zaupanja vrednega človeka.«<br />
»Od nekdaj me je zanimala celostna<br />
podoba človeka, ne samo obleka, temveč<br />
tudi njegove danosti, osebnostne<br />
lastnosti in način življenja. Ko pri posamezniku<br />
spoznam vse našteto, mu lahko<br />
pomagam oblikovati<br />
celovito podobo – če<br />
gre za celovito<br />
osebnost,<br />
to sploh ni težko. Zanima<br />
me predvsem, kaj določena<br />
obleka sporoča, kaj sporočajo dodatki in<br />
kako vse to uporabiti sebi v prid.«<br />
Kako pa ste začeli<br />
»Vpisala sem se na Fakulteto za naravoslovje<br />
in tekstilstvo, smer oblikovanje<br />
tekstilij in oblačil, kasneje pa še na specializacijo<br />
v Londonu na področju svetovanja<br />
za imidž. S tem se ukvarjam že 15<br />
let. Ves čas se srečujem z uniformami;<br />
oblikovala sem denimo uniforme za mestne<br />
redarje v Ljubljani in potem za redarje<br />
po vsej Sloveniji, skupaj z Alenom<br />
Hraniteljem sva sodelovala pri projektu<br />
uniform za podjetje Žale Javno podjetje,<br />
pa za Ljubljanski potniški promet<br />
in Slovensko turistično organizacijo.<br />
Večkrat sem sodelovala tudi z manjšimi<br />
podjetji.«<br />
Kako pa ocenjujete izdelavo uniform,<br />
je to težje delo kot nekomu svetovati,<br />
kako se obleči<br />
»Prepričana sem, da je izdelava uniform<br />
izjemno težko delo. Izbrati je treba primeren<br />
kroj, material, če gre za javno<br />
podjetje pa nad tabo »visijo« številne<br />
omejitve javnih razpisov. Upoštevati<br />
moraš tudi, da mora biti uniforma anonimna<br />
in da ne govori o osebnostnih<br />
lastnostih.«<br />
Spoštovani,<br />
v zadnjem času opažamo ne<br />
dovolj spoštljiv odnos do zdravstvenih<br />
uniform in posledično<br />
do ustanove, ki ji pripadamo.<br />
Pojavilo se je t. i. družabno fotografiranje<br />
v UKC <strong>Ljubljana</strong>, v<br />
njegovih prostorih ob pacientih<br />
brez njihove vednosti. Objavljanje<br />
takšnih fotografij v družabnih<br />
omrežjih je neprimerno in<br />
izkazuje nespoštovanje tako do<br />
našega poklica kot tudi do UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong>. Ob pacientu se izvaja<br />
zgolj in samo strokovno delo.<br />
Prostor ob pacientu je prostor<br />
strokovnega dela, zato zadeva<br />
v obratni smeri velja enako. Če<br />
pacient ali svojci želijo fotografirati<br />
vaše delo, ga lahko zgolj<br />
in samo ob vašem dovoljenju.<br />
Pacient ali svojci nikakor v naših<br />
prostorih ne smejo snemati<br />
vas in opravljanja vašega dela<br />
brez dogovora z vami. Če pride<br />
do takšnega položaja, je treba<br />
pacienta vljudno prositi, da ne<br />
snema ali fotografira, saj s tem<br />
moti vaš delovni proces in svojo<br />
obravnavo. Kot merilo, kdaj se<br />
sme in kdaj ne, pa mora biti<br />
vedno kakovostna in varna<br />
obravnava pacientov.<br />
Verjamemo, da gre zgolj za<br />
posamične primere in da večina<br />
izmed vas ceni in spoštuje<br />
uniformo, ki jo nosi, zato tega<br />
odnosa ne prepušča zlorabi.<br />
Kdo smo mi<br />
Erna Kos Grabnar<br />
Glavna medicinska sestra<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
Lea Pisani na predstavitvi nedavno izdane knjige Obleka – kaj,<br />
kdaj, kako. Na njeni desni Bernarda Jeklin.<br />
07
Tomaž Rusimovič,<br />
vodja projektne skupine za uvedbo novih IS<br />
Registracija<br />
prihodov in<br />
odhodov delavcev<br />
v UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
Zaposleni bomo dobili nove kartice za<br />
registracijo prisotnosti: čas evidentirajo<br />
že skoraj vse bolnišnice, letos se jim bo<br />
pridružil še UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
Aktualno<br />
08<br />
Zadnje dni decembra smo v UKC <strong>Ljubljana</strong> uspešno<br />
zaključili javni razpis »Najem nadgradnje centralnega<br />
sistema za vodenje evidence delovnega časa<br />
za obdobje 5 let«. Nadgradnja dejansko pomeni uvedbo<br />
informacijskega sistema (v nadaljevanju IS) za elektronsko<br />
beleženje prisotnosti delavcev, ki bo povezan z IS za<br />
planiranje in evidentiranje delovnega časa. Slednjega<br />
uvajamo kot nadomestilo za stari program DEPO, s katerim<br />
evidentiramo opravljene ure za potrebe obračuna<br />
plač. Praktično uvajamo dva informacijska sistema, ki sta<br />
med seboj povezana in bosta imela sinergijske učinke. V<br />
IS za planski in dejanski razpored delavcev bomo vnaprej<br />
vnašali podatke o razporedu delavcev po deloviščih in jih<br />
sprotno korigirali (podatki tega IS so osnova za obračun<br />
plač), iz IS za beleženje prisotnosti pa bomo ugotavljali,<br />
ali so ti delavci prišli na delo v predvidenem času. Podatki<br />
iz obeh IS bodo omogočali zgodnje opozarjanje, da določeni<br />
zaposleni niso prišli na delo, zato bomo lahko pravočasno<br />
ukrepali. Podatki iz obeh IS bodo tudi osnova za<br />
vodenje delavčevega stanja ur.<br />
Odslej bomo vsi imeli kartico, ki bo hkrati službena<br />
izkaznica in kartica za nadzor pristopa<br />
Nova kartica za registracijo prisotnosti bo obenem tudi<br />
službena izkaznica in kartica za nadzor pristopa. Obstoječi<br />
sistemi za nadzor pristopa bodo ostali, le vrata se bodo<br />
odpirala z novo enotno kartico. Nova službena izkaznica bo<br />
imela te podatke: sliko zaposlenega, ime in priimek ter organizacijsko<br />
enoto, v kateri posameznik dela. Podatek o delovnem<br />
mestu bodo imeli na kartici le mandatni delavci, ker<br />
so nazivi delovnih mest javnih uslužbencev iz kadrovskega<br />
IS za ta namen neuporabni.<br />
Skoraj vse slovenske bolnišnice že dolgo s pridom uporabljajo<br />
sistem za evidentiranje prisotnosti delavcev. UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong> in UKC Maribor se jim bosta pridružila letos. Posebnost<br />
oziroma težava UKC <strong>Ljubljana</strong> je, da že ima nekaj<br />
parcialnih sistemov za evidentiranje prisotnosti, zdaj pa<br />
uvaja centralnega, dodatno težo pa projektu daje število<br />
zaposlenih, saj bo treba s sistemom obvladovati skoraj<br />
8.000 zaposlenih z njihovimi urniki dela.<br />
Učinkovito in koristno informacijsko orodje za obvladovanje<br />
delovnega časa zaposlenih<br />
Za izvedbo projekta je vodstvo UKC imenovalo projektno<br />
skupino. Trenutno so v teku intenzivne priprave na zagon<br />
projekta, čakajo pa nas še uvajanje novega sistema za nadzor<br />
prisotnosti – usposabljanje uporabnikov (v organizacijskih<br />
enotah bo okoli 90 skrbnikov, ki bodo vnašali podatke<br />
o planskem in dejanskem razporedu ter sprotno nadzirali<br />
dnevne registracije delavcev), povezave novega sistema za<br />
nadzor prisotnosti z IS kadrovske službe in z IS za planski in<br />
dejanski razpored, priprava novih in sprememba obstoječih<br />
internih aktov o delovnem času, tiskanje registrirnih kartic<br />
in zagon novega sistema, ki ga bomo uvajali po posameznih<br />
organizacijskih enotah.<br />
Projektna skupina pričakuje, da bodo vodstva organizacijskih<br />
enot in zaposleni novo informacijsko podporo sprejeli<br />
kot učinkovito in koristno informacijsko orodje za obvladovanje<br />
delovnega časa zaposlenih. Uvajanje obeh IS sovpada<br />
tudi z akreditacijo DNV in uvajanjem sistema kakovosti ISO<br />
9001 – oba dajeta precejšen poudarek organizaciji dela in<br />
obvladovanju delovišč.
prim. Janez Remškar<br />
Zaupanje v zdravnika –<br />
zaupanje v zdravstvo<br />
V<br />
času mojih začetkov v medicini,<br />
pred nekaj več kot 40 leti,<br />
so bila vprašanja bolnikov ali<br />
njihovih svojcev v smislu pravilnosti<br />
zdravnikovega ravnanja postavljena le<br />
izjemoma. Danes so bolniki drugačni;<br />
postali so bolj izobraženi, zahtevnejši,<br />
še posebej ob sedanjem zavedanju,<br />
da v medicini prihaja do napak, kar je<br />
ob zahtevnosti in kompleksnosti dela<br />
razumljivo vsakomur. Stroka v skandinavskih<br />
državah ugotavlja, da se nam<br />
pri 12 odstotkih bolnikov, zdravljenih<br />
v bolnišnicah, zgodijo večje ali manjše<br />
napake, od katerih bi jih 70 odstotkov<br />
lahko preprečili. Polovica teh napak<br />
ima za posledico težave bolnika<br />
in daljšo hospitalizacijo. Angleži so v<br />
svoji študiji dokazali, da bi lahko preprečili<br />
40 odstotkov hospitalizacij z<br />
boljšo obravnavo bolnikov na primarni<br />
ravni. Študije v zadnjem času so dokazale<br />
tudi velike razlike v kakovosti<br />
obravnave bolnikov v državah OECD. To<br />
je tudi razlog, da je prva prioriteta držav<br />
EU glede zdravstva spremljanje in<br />
izboljševanje varnosti in kakovosti pri<br />
delu z bolniki.<br />
Bolnikom priporočam, da izkoristijo<br />
napotke, ki jih je z namenom izboljšanja<br />
varnosti bolnikov napisal prof.<br />
dr. Andrej Robida, dr. med., izdalo pa<br />
MZ. Napotki in vprašanja so strnjeni<br />
v naslednjih desetih točkah.<br />
Z aktivnim sodelovanjem in z vprašanji,<br />
ki so pred vami, boste povečali<br />
pozornost pri zdravstvenem osebju, jih<br />
opozorili na dejstvo, da želite biti pri<br />
zdravljenju aktivni, in da po drugi strani<br />
tudi nekaj veste o problemih glede<br />
svoje bolezni in varnosti bolnikov.<br />
1. Aktivno sodelujte pri svojem zdravljenju.<br />
2. Kadar koli imate vprašanje ali pomislek –<br />
vprašajte brez obotavljanja.<br />
3. Dobro se informirajte o svoji bolezni, da lahko<br />
zdravstvenemu osebju zastavite natančna vprašanja.<br />
4. Hranite seznam vseh zdravil, ki jih jemljete.<br />
5. Prepričajte se, da poznate zdravila, ki jih jemljete.<br />
6. Prepričajte se, da ste prejeli izvide vseh narejenih preiskav.<br />
7. Če morate v bolnišnico, se posvetujete s svojim zdravnikom,<br />
kakšne so možnosti izbire bolnišnice.<br />
8. Prepričajte se, da razumete, kaj se bo zgodilo v primeru<br />
kirurškega, diagnostičnega ali terapevtskega posega.<br />
9. Prepričajte se, da sta se specialist ter vaš osebni zdravnik<br />
strinjala in dogovorila o vsem, kar se bo dogajalo z vami.<br />
10. Preden zapustite bolnišnico, prosite zdravnika ali sestro, naj<br />
vam razložita načrt zdravljenja in zdravstvene nege,<br />
ki jo boste izvajali doma.<br />
Aktualno<br />
09
Služba za odnose z javnostmi, Sabina Vrhnjak<br />
Komunikacija je v odnosu<br />
zdravstveni delavec - pacient ključna<br />
»Potreba po zdravljenju ni samo potreba po tehnični medicini,« meni prof. dr. Igor Švab,<br />
predstojnik Katedre za družinsko medicino Medicinske fakultete Univerze v Ljubljani<br />
Aktualno<br />
Pristop do pacienta, razumevanje njegovih težav in vživljanje v njegovo vlogo<br />
je velikokrat enako pomembno kot samo komuniciranje med postavljanjem<br />
diagnoze, meni prof. dr. Igor Švab, predstojnik Katedre za družinsko<br />
medicino Medicinske fakultete Univerze v Ljubljani. V okviru družinske medicine<br />
študentom predava o pomenu specifičnih tehnik komunikacije, z nami pa<br />
je spregovoril o tem, kako pomembno je pacientu pokazati razumevanje. Prvi<br />
korak k premostitvi težav je že to, da se pacientu vedno predstavimo.<br />
Zakaj je komunikacija med<br />
zdravstvenim osebjem in pacientom<br />
tako zelo pomembna<br />
»Eden izmed temeljev profesionalnosti je<br />
klinično znanje oziroma sposobnost, da<br />
zdraviš ljudi. Poleg tega pa mora zdravnik/medicinska<br />
sestra znati komunicirati<br />
s pacientom na profesionalni ravni. Eno<br />
je torej sposobnost komuniciranja kot<br />
del klinične veščine, drugo pa je sposobnost<br />
empatije, sočustvovanja in razumevanja<br />
pacienta, pri čemer v Sloveniji<br />
zagotovo beležimo pomanjkanje. Brez<br />
empatije humane medicine ni.«<br />
Razložite bolj podrobno obe veji<br />
komunikacije.<br />
»Pri komuniciranju kot klinični veščini<br />
gre za to, kako vzeti anamnezo, kako<br />
pregledati pacienta. Ta del komunikacije<br />
je zelo specifičen in se ga uči po kurikulih<br />
vseh medicinskih šol. Drugi del komunikacije<br />
pa pomeni pristop do pacienta,<br />
razumevanje njegovih težav, vživljanje v<br />
njegovo vlogo in pomoč pacientu. Če vso<br />
komunikacijo omejimo samo na tehnično<br />
jemanje podatkov, je to zelo slabo. «<br />
Ocenjujete, da se to dogaja<br />
velikokrat Pacienti se mnogokrat<br />
pritožujejo, da zdravniki nimajo časa.<br />
»Časovna stiska zagotovo je problem;<br />
velikokrat se zgodi, da zdravnik postane<br />
samo izpraševalec. Če se bo sporazume-<br />
vanje v medicini zmanjšalo samo na to,<br />
je to zelo slabo. A tudi pri pomanjkanju<br />
časa je humani pristop možen in z njim<br />
lahko naredimo veliko. Pomanjkanje časa<br />
je včasih zelo dobrodošel izgovor, kot je<br />
tudi dobrodošel izgovor obremenjenost.<br />
To, da imamo zdravniki stresno delo, vsi<br />
priznavamo, to pa ne pomeni, da imamo<br />
zaradi tega pravico biti neprijazni do pacientov.«<br />
Vi sicer ravno o tej tematiki<br />
predavate tudi študentom medicine.<br />
»Na Medicinski fakulteti Univerze v Ljubljani<br />
imamo predmet komunikacija/<br />
sporazumevanje v prvem letniku medicine.<br />
Ob prenovi študija smo ugotovili, da<br />
se morajo študentje pomena komunikacije<br />
zavedati od začetka. V šestem letniku<br />
se študentje v okviru družinske medicine<br />
učijo še specifičnih tehnik komunikacije.<br />
Pomembno je, da se že v prvem letniku<br />
seznanijo s tem, kako pristopiti do človeka<br />
– spoznavajo torej stvari, ki so del medicine<br />
in del bontona: kako se pacientu<br />
predstaviš, ga spoštuješ …«<br />
Omenili ste predstavljanje pacientu.<br />
Zakaj je to nujno<br />
»Gre za osnovni bonton. Vsak bolnik ima<br />
pravico vedeti, kdo se z njim pogovarja.«<br />
»Treba je pomisliti<br />
na ljudi, ki jih zdravimo,<br />
in na to, da potreba po<br />
zdravljenju ni samo potreba po<br />
tehnični medicini, temveč je potreba<br />
po humani medicini.«<br />
»Zdravstveni delavci se morajo zavedati, da je<br />
nevljudno obnašanje nesprejemljivo,« meni prof.<br />
dr. Igor Švab s Katere za družinsko medicino<br />
Medicinske fakultete Univerze v Ljubljani.<br />
10
Komunikacija je v odnosu zdravstveni delavec-pacient ključna.<br />
Ko je posameznik bolan, je šibek in<br />
prestrašen.<br />
»Vsak pacient, ki pride k zdravniku, je<br />
prizadet in je v podrejenem položaju. K<br />
zdravniku je prišel po pomoč in zaupanje.<br />
Včasih pa zdravniki v ihti in naglici tega<br />
ne razumemo in si ne vzamemo toliko<br />
časa, da bi pacienta razumeli kot človeka.<br />
Včasih vprašam študente: kako bi se<br />
obnašali do tega pacienta, če bi bil to vaš<br />
oče Mama Dostikrat se ne zavedamo, da<br />
lahko tudi drobni izrazi nestrpnosti zelo,<br />
zelo slabo vplivajo na posameznika.«<br />
Nedolgo nazaj smo dobili pritožbo<br />
pacientke, ki je napisala, da se ji<br />
zdi zelo neprimerno, ko sliši šale o<br />
pacientih med zaposlenimi. Napisala<br />
je tudi primer, ko je zdravnik razlagal<br />
svojemu kolegu, kako grozno je<br />
prejemanje intravenozne terapije.<br />
»To so stvari, ki nimajo nobene zveze z<br />
obremenjenostjo. Treba je pomisliti na<br />
ljudi, ki jih zdravimo, in na to, da potreba<br />
po zdravljenju ni samo potreba po<br />
tehnični medicini, temveč je potreba po<br />
humani medicini. Tega se je le deloma<br />
»Pri predstavljanju pacientom<br />
gre za osnovni bonton Vsak<br />
bolnik ima pravico vedeti, kdo<br />
se z njim pogovarja.«<br />
možno naučiti v organiziranih oblikah<br />
pouka na fakulteti. Gre za stvar klime na<br />
oddelku, vzorov in izkušenj, ki jih dobiš<br />
na delovnem mestu. Če ti bodo na delovnem<br />
mestu takoj dali vedeti, da je žaljivo<br />
obnašanje nedopustno, se boš potrudil<br />
in tega ne boš več delal. Globoko sem<br />
prepričan, da vsi zdravniki hočejo biti<br />
dobri zdravniki in hočejo ljudem pomagati.<br />
Se pa včasih zgodi, da pozabijo na<br />
bolnika kot na sočloveka zaradi pritiskov,<br />
ki jih je v moderni medicini vse več. Slabi<br />
odnosi na oddelku pa se potem kažejo<br />
tudi v odnosu do pacientov.«<br />
Kje smo v komunikaciji v Sloveniji,<br />
je komunikacija slaba<br />
»Pri vodenju ustanove je treba vzpostaviti<br />
etos pravega odnosa do pacientov.<br />
Zdravstveni delavci se morajo zavedati,<br />
da je nevljudno obnašanje nesprejemljivo,<br />
vodilni pa, da je neprijaznost pogosto<br />
zgodnji znak izgorelosti. Tisti, ki<br />
začnejo izgorevati, kažejo znake, da jim<br />
je vseeno za paciente, so neprijazni, kdaj<br />
jim kakšno zabrusijo … To bi moral biti<br />
alarm njihovim nadrejenim, ki to zagotovo<br />
opazijo. Če je posamezni zdravnik<br />
ali medicinska sestra žaljiv do pacienta,<br />
potem je treba to najprej razčistiti na<br />
njegovem oddelku.«<br />
Se vam zdi, da je za to kriv tudi<br />
sistem – obremenjenost<br />
»Zagotovo je težko od posameznika zahtevati,<br />
naj bo human, če pa je preobremenjen.<br />
Zagotovo je petdesetega pacienta<br />
težko obravnavati popolnoma enako kot<br />
prvega, četudi si petdeseti to zasluži. Pomembno<br />
je, da se preobremenjeni posameznik<br />
zaveda, da je problem, če je neprijazen.<br />
Hudo pa je, če posameznik v tem,<br />
da se na paciente zdira, ne vidi problema.<br />
Če pri tem dobi potrditev še na oddelku,<br />
potem je izhod težak.<br />
11<br />
Aktualno
Darja Koželj, višja medicinska sestra<br />
Čas rehabilitacije je<br />
za pacienta težka<br />
življenjska izkušnja<br />
Na negovalnem oddelku UKC <strong>Ljubljana</strong> so prepričani,<br />
da je prvi korak k okrevanju sprijazniti se z dejstvom<br />
in resničnostjo bolezni<br />
UKCL smo ljudje<br />
12<br />
Minilo je leto dni od odprtja<br />
negovalnega oddelka v okviru<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong>. V tem času<br />
se je zvrstilo 345 pacientov. Poslanstvo<br />
negovalnega oddelka je pacientom<br />
zagotoviti kakovostno zdravstveno<br />
nego in vzgojo ter jim zvišati raven<br />
samooskrbe. Po najboljših močeh<br />
torej skušamo zagotoviti izboljšanje<br />
kakovosti življenja, človeški pristop<br />
in zanesljiv odpust v domače okolje ali<br />
DSO. V procesni obravnavi pri pacientu<br />
enakovredno ocenjujemo njegove<br />
fizične, čustvene, miselne, duhovne<br />
in socialne potrebe ter možnosti izbire.<br />
Prizadevamo si za celostno oskrbo<br />
pacienta; pri tem je pomembno povezovanje<br />
in usklajeno delovanje zdravstveno-negovalne<br />
in socialne službe.<br />
Prvi korak na poti okrevanja<br />
Sprijazniti se z dejstvom, z resničnostjo -<br />
to je prvi korak, ki ga mora storiti pacient<br />
na poti okrevanja. Ko opazujem paciente,<br />
vidim, koliko je v njih poguma in duhovne<br />
moči, da sprejmejo težo življenja<br />
nase. Spomnim se pacientke, ki je ob odhodu<br />
domov zatrdila: »Če se mi to ne bi<br />
zgodilo, bi bila prikrajšana za spoznanje,<br />
kaj vse zmorem!« Pri delu se srečujemo<br />
s številnimi življenjskimi zgodbami – ob<br />
njih se tudi učimo. Te zgodbe potrjujejo,<br />
da smisla življenja ne dosegamo zgolj z<br />
uspehi in užitki, temveč tudi s trpljenjem.<br />
Obdobje rehabilitacije je za pacienta težka<br />
življenjska izkušnja. Medicinske sestre<br />
in drugo negovalno osebje jim pomagamo,<br />
da novi življenjski situaciji dajo novo<br />
vsebino in smisel, da sprejmejo življenje,<br />
ki je kljub omejitvam vredno in smiselno.<br />
»Kako naenkrat sprejeti povsem drugačen<br />
način življenja, kdo me lahko na to<br />
drugačnost pripravi, ali ni to počasno<br />
umiranje« me je nagovoril pacient. Na<br />
to »drugačnost« je treba pripraviti<br />
tudi svojce; gre namreč<br />
za obdobje, ko se morajo naučiti<br />
umetnosti »izpuščanja«.<br />
Sposobni naj bi se bili posloviti<br />
od tistega, kar jim je drago,<br />
in sprejeti nove razmere<br />
kot izziv. Pacient v svoji stiski<br />
potrebuje pomoč, vendar takšno<br />
in le toliko časa, dokler<br />
ne najde poti iz nje. Pri tem<br />
želimo, da bi sleherni zaznal,<br />
da smo zanj »odprli srce, odprli<br />
roke«, da mu podarjamo<br />
svoj čas, razumevanje in pozornost,<br />
predvsem pa skrb v<br />
iskanju novega, drugačnega<br />
življenja.<br />
»Pacient v svoji stiski<br />
potrebuje pomoč, vendar<br />
takšno in le toliko časa,<br />
dokler ne najde poti iz nje.<br />
Pri tem želimo, da bi sleherni<br />
zaznal, da smo zanj »odprli<br />
srce, odprli roke.«
Zavest, da je človek<br />
v stiski, kliče tudi k<br />
podpiranju duha<br />
Jean Vanier je zapisal:<br />
»Vedeti je treba, da nobena<br />
nega, nobena tehnična<br />
usposobljenost ne bo izbrisala<br />
nekaterih bolečin in<br />
zacelila nekaterih ran, zato<br />
se moramo naučiti biti zraven<br />
s sočutjem.« Sočutje<br />
je navzočnost, je dar mnogih<br />
zdravstvenih delavcev.<br />
Včasih je dovolj, če sestra<br />
z veselim obrazom prinese<br />
v sobo žarek upanja. Za<br />
pacienta je pomembno, da<br />
ima okrog sebe ljudi, ki z njim upajo in<br />
vidijo možnost za naslednji korak. Bolezen<br />
boli, še posebno takrat, ko si nerazumljen.<br />
Zato so pacienti posebej ranljivi<br />
in občutljivi - ne le za besede, ampak tudi<br />
za pogled, dotik, kretnjo.<br />
Ob srečanju z bolniki sem kot medicinska<br />
sestra pred velikim izzivom. Ali gledam<br />
le diagnozo ali pa vidim bolnega človeka<br />
v vsej njegovi razsežnosti in mu pristopim<br />
s sočutnim vprašanjem: »Kako vam<br />
gre danes« Pristno, zdravilno srečanje<br />
vključuje vedno celostno posvetitev človeku.<br />
To pomeni, da zaznam tudi njegovo<br />
doživljanje strahov, negotovosti, ki niso<br />
povezane samo z zdravljenjem. Porajajo<br />
se mu tudi vprašanja o smislu življenja,<br />
smislu trpljenja, pa smrti in tega, kaj je<br />
po smrti. Dobro je, da nekoliko osvetlimo<br />
duhovno dimenzijo pacientov in se otresemo<br />
predsodkov, zadreg in idejne praznine,<br />
ki nam grozi, ter se pogumno soočimo<br />
z vprašanji duhovnosti. Zavest, da<br />
je pred nami človek, ki je v stiski, kliče ne<br />
le k negi telesa, ampak tudi k podpiranju<br />
duha, da je bolnik močnejši in uspešnejši.<br />
Notranja moč, optimizem, pozitivni<br />
pogled na potek zdravljenja, upanje in<br />
zaupanje – vse to pomeni temeljno podporo<br />
v procesu zdravljenja.<br />
Kulturne prireditve popestrijo vsakdanjik<br />
na oddelku. Kar nekaj pevskih nastopov<br />
mladih umetnikov je polepšalo dan in<br />
oživilo duha. Vsako soboto pa oddelek<br />
obišče bolniški duhovnik Toni Brinjovc,<br />
ki s svojo sproščenostjo in tudi s pesmijo<br />
na ustih polepša dan tako pacientom kot<br />
zaposlenim.<br />
Opažam, da se od negovalnega osebja<br />
pogosto preveč pričakuje. Zahtevno in<br />
odgovorno delo ob pomanjkanju kadra<br />
vodi v preobremenjenost in izčrpanost;<br />
pozna se razpetost med poklicnim in zasebnim<br />
življenjem. Morda bi bilo na mestu<br />
vprašanje, od kod jemljejo medicinske<br />
sestre in tehniki svojo motiviranost<br />
Kako v poklicu preživeti kot človek in svoj<br />
poklic napolniti z več življenja<br />
Zame je duhovnost vir moči, pomaga mi<br />
obvladovati težave in vsakdanje izzive na<br />
delovnem mestu. En vidik duhovnega izziva<br />
vidim tudi v prizadevanju, da bi bila čim bolj<br />
odprta za ljubezen, veselje, mir, blagost, dobrotljivost,<br />
zvestobo, krotkost, samoobvladanje.<br />
To so tudi vrednote, ki me spodbujajo<br />
k delovanju in delajo življenje dragoceno.<br />
Za zaključek - sporočilna misel Viktorja<br />
Frankla:<br />
»Ne sprašujmo se, kaj bi lahko<br />
imeli od življenja, vprašajmo<br />
se rajši, kaj bi lahko življenje<br />
imelo od nas.«<br />
UKCL smo ljudje<br />
13
Služba za odnose z javnostmi, Polona M. Lečnik Wallas<br />
Srčni kirurg, raziskovalec, gorski reševalec–<br />
asist. dr. Primož Trunk, dr. med.<br />
Asist. dr. Primož Trunk, dr. med., je mlad kirurg na Kliničnem oddelku za bolezni srca in ožilja Kirurške<br />
klinike. Poleg dežurstev v Univerzitetnem kliničnem centru <strong>Ljubljana</strong> opravlja tudi dežurno službo kot<br />
eden izmed petnajstih zdravnikov pri Gorski reševalni službi Slovenije. Poleti s helikopterjem v gore in<br />
reševanje človeških življenj so njegova stalnica. Izbrali smo ga zaradi odmevnega doktorata, v katerem<br />
je primerjal dve kirurški tehniki za zamenjavo aortne zaklopke.<br />
UKCL smo ljudje<br />
Že kot študent ste veliko volontirali<br />
v Univerzitetnem kliničnem centru<br />
<strong>Ljubljana</strong>, delali ste tudi kot urgentni<br />
zdravnik na SNMP. Kakšna je bila<br />
vaša pot, preden ste prišli na KO za<br />
bolezni srca in ožilja<br />
»Prvi stik z matično ustanovo je bil<br />
v 4. letniku študija, ko me je radovednost<br />
pripeljala v operacijsko dvorano<br />
k prof. Borutu Geršaku. Kasneje sem<br />
pod njegovim mentorstvom ter v sodelovanju<br />
z Institutom Jožef Stefan<br />
in dr. Romanom Trobcem delal študentsko<br />
raziskovalno nalogo, in sicer<br />
3D računalniški model ohlajanja srca.<br />
Na Inštitutu za farmakologijo smo na<br />
izoliranih prašičjih srcih merili in vitro<br />
ohlajanje srca in primerjali. Šlo je za<br />
interdisciplinarno raziskovanje in za<br />
to nalogo smo dve leti kasneje prejeli<br />
Prešernovo priznanje. Že takrat me<br />
je zanimala kardiokirurgija; ko sem<br />
leta 2000 diplomiral, sem sekundariat<br />
opravljal deloma v Kliničnem oddelku<br />
za intenzivno interno medicino Interne<br />
klinike, deloma pa na kardiokirurgiji.<br />
Naslednje leto sem delal tudi kot<br />
urgentni zdravnik v Službi nujne medicinske<br />
pomoči Zdravstvenega doma<br />
<strong>Ljubljana</strong>. Urgenca mi je vedno ležala,<br />
saj takoj vidiš učinek; urgentna medicina<br />
je dinamična disciplina, enako kot<br />
kirurgija.«<br />
Vaš doktorat je bil precej raziskovalno<br />
usmerjen. Nam lahko kaj več poveste<br />
»Primerjali smo dve kirurški tehniki<br />
za zamenjavo aortne zaklopke na mirujočem<br />
in delujočem srcu s pomočjo<br />
retrogradne perfuzije srca z oksigenirano<br />
krvjo. Ker ta operacija ni prav<br />
pogosta, je trajalo kar nekaj časa, da<br />
Asist. dr. Primož Trunk, dr. med., je<br />
mlad kirurg na Kliničnem oddelku za<br />
bolezni srca in ožilja Kirurške klinike,<br />
ki je v svojem odmevnem doktoratu<br />
primerjal dve kirurški tehniki za<br />
zamenjavo aortne zaklopke.<br />
sem doktorat tudi zagovarjal. To se je<br />
zgodilo konec leta 2009, malo pred<br />
specialističnim izpitom.<br />
»Urgenca mi je vedno<br />
ležala, saj takoj vidiš učinek;<br />
urgentna medicina je<br />
dinamična disciplina, enako<br />
kot kirurgija.«<br />
V zadnjih letih se je namreč ponekod<br />
po svetu uveljavil nov način operiranja<br />
zaklopk – na delujočem srcu. Pri<br />
nas je novi način uvajal prof. Geršak,<br />
ki je že pred tem objavil svoje rezultate<br />
in ti so pokazali, da je pri teh operacijah<br />
čas pretisnjenja aorte krajši<br />
kot pri standardnih operacijah ter da<br />
bolnike veliko lažje in hitreje odvajajo<br />
od zunajtelesnega krvnega obtoka.<br />
Nikjer pa ni bilo jasno dokazano, da je<br />
zaščita srca pri teh operacijah boljša<br />
kot pri klasičnih. V literaturi so se že<br />
pojavljali članki, ki so primerjali ti dve<br />
vrsti operacij, vendar so bile skupine<br />
bolnikov različne; pri nekaterih je šlo<br />
za zamenjavo ene zaklopke, pri drugih<br />
za več zaklopk, pri tretjih spet za kombinacijo<br />
s kirurško revaskularizacijo.<br />
Iz teh rezultatov je bilo težko potegniti<br />
konkretne zaključke. To je veliko<br />
raziskoval prof. Salerno iz Miamija,<br />
saj sam operira skoraj vse paciente na<br />
delujočem srcu, vendar on uporablja<br />
nekoliko drugačen način perfuzije kot<br />
pri nas.<br />
14
Bolnike, ki so bili pripravljeni sodelovati<br />
v raziskavi, in so bili pri nas kandidati<br />
za zamenjavo aortne zaklopke,<br />
smo razdelili v dve skupini; eni so bili<br />
operirani na delujočem srcu, druga<br />
skupina pa je bila operirana na klasičen<br />
način. Bolnikom smo med operacijo<br />
in po njej vzeli več vzorcev krvi in v<br />
njih določili markerje ishemije miokarda,<br />
kot sta troponin in laktat. Veliko so<br />
mi pri izvedbi meritev pomagali tudi<br />
ostali sodelavci z oddelka, kirurgi, ki<br />
so operirali bolnike, sestre, inštrumentarke,<br />
perfuzionisti in študentje,<br />
za kar se jim lepo zahvaljujem.<br />
bili prvi, ki smo to raziskovali,<br />
je pa bila raziskava<br />
narejena na precej<br />
homogeni skupini bolnikov,<br />
kar je morda njena<br />
prednost v primerjavi z<br />
drugimi.<br />
Šest mesecev ste se izobraževali<br />
v Houstonu,<br />
bili ste tudi na obisku<br />
pri dr. Salernu. Ste<br />
opazili kakšne razlike<br />
med njihovim sistemom<br />
in našim<br />
Na koncu smo ugotovili, da je v skupini<br />
operiranih bolnikov na delujočem srcu<br />
povprečna pooperativna koncentracija<br />
troponina višja. Glede na objavljene<br />
metaanalize v literaturi, ki so pokazale,<br />
da je raven troponina prognostični<br />
dejavnik za kratko in srednjeročno<br />
preživetje, smo zaključili, da je ta način<br />
zaščite srca pri zamenjavi aortne<br />
zaklopke slabši.«<br />
Je bil vaš doktorat deležen<br />
pomembnih objav in ali ste na tem<br />
področju prvi, ki je prišel do takšnega<br />
dognanja<br />
»Izsledke raziskave smo objavili v reviji<br />
Journal of Heart Valve Disease,<br />
komentar članka pa je napisal prof.<br />
Salerno. Mislim, da to ni bilo neko revolucionarno<br />
odkritje in tudi nismo<br />
»V okviru specializacije<br />
kardiovaskularne<br />
kirurgije sem en del krožil<br />
tudi pri prof. Igorju<br />
Gregoriču v Houstonu.<br />
Lahko bi rekel, da smo si<br />
po tehnični in strokovni<br />
plati precej enaki, sama<br />
organiziranost dela pa je<br />
malo drugačna. Njihovi<br />
specializanti so usmerjeni<br />
k izvedbi večjega števila<br />
opravljenih posegov in so veliko<br />
bolj praktično usmerjeni kot pri nas.<br />
Učijo jih samostojnosti, kar je logično,<br />
saj morajo takoj po specializaciji iskati<br />
delo kot samostojni kirurgi<br />
v množici bolnišnic v Ameriki.«<br />
Ukvarjate se tudi z<br />
alpinizmom. Ste tudi član<br />
Gorske reševalne službe<br />
Slovenije. Kako usklajujete<br />
poklic, družino in še<br />
poslanstvo reševalca<br />
Poleg rednega dela se asist. dr. Trunk<br />
ukvarja tudi z gorskim reševanjem.<br />
Alpinizem je njegova ljubezen še iz<br />
srednješolskih dni.<br />
»Težko (smeh). Že sam poklic<br />
je povezan z dolgimi<br />
delovniki in precej odsotnosti<br />
od družine. Kadar<br />
se zgodi še nesreča v gorah,<br />
nas pokličejo, in eden<br />
od približno 15 zdravnikov, kolikor<br />
nas sodeluje pri reševanju s helikopterjem,<br />
odide na reševanje. Če sem<br />
v pripravljenosti ali pa dežurni v UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong>, seveda ne morem iti. Veliko<br />
reševalnih akcij poteka tudi brez<br />
zdravnika, ker enostavno ni dosegljiv,<br />
pri čemer velja pohvaliti gorske reševalce,<br />
laike glede medicinske izobrazbe,<br />
saj so takrat pod veliko večjim pritiskom.<br />
Imamo pa v poletnih mesecih<br />
organizirano celodnevno dežurstvo na<br />
Brniku, da je lahko celotna ekipa takoj<br />
na razpolago za reševanje. Je pa alpinizem<br />
moja ljubezen še iz srednješolskih<br />
dni.«<br />
UKCL smo ljudje<br />
15
UKCL smo ljudje<br />
Služba za odnose z javnostmi, Blanka Šetinc<br />
Zahvala donatorjem<br />
Vodstvo UKC <strong>Ljubljana</strong> se je marca na slavnostni prireditvi<br />
zahvalilo donatorjem za njihovo finančno<br />
pomoč v letu 2011. Leta 2011 so donatorji, tako podjetja<br />
kot posamezniki, prispevali več kot tri milijone evrov,<br />
s tem pa so po mnenju vodstva opravili izredno plemenito<br />
dejanje, saj so omogočili hitrejše izboljšanje pogojev ter kakovosti<br />
dela naših zaposlenih v dobro vseh naših pacientov.<br />
Sodelovanje z donatorji pomeni podporo pri uresničitvi prizadevanj<br />
in razvoju največje zdravstvene ustanove, pridobljena<br />
sredstva pa smo v UKC <strong>Ljubljana</strong> namenili posodabljanju<br />
medicinske opreme, uvajanju najnovejših medicinskih<br />
tehnologij in pridobitvi novih strokovnih znanj.<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> je vrhunska zdravstvena ustanova z visoko<br />
usposobljenim in motiviranim kadrom. Ker se zavedamo pomembnosti<br />
znanja za uspešen razvoj in delovanje zdravstvene<br />
stroke, se v želji po novih dosežkih in stalnem napredovanju<br />
prilagajamo izzivom današnjega časa glede zdravstva,<br />
pri čemer nam je podpora donatorjev izrednega pomena.<br />
Skrb za stalno nadgradnjo znanja in usposobljenost naših<br />
strokovnjakov predstavlja pot do vrhunskih dosežkov pri<br />
zdravljenju bolnikov.<br />
Vodstvo se je s priznanji zahvalilo nekaterim največjim donatorjem,<br />
kot so: Johnson & Johnson, GSK, d. o. o, NOVAR-<br />
TIS Pharma Services, Merck Sharp & Dohme, ABBOTT Laboratories<br />
in ROCHE, d. o. o ter naši uspešni športnici Petri<br />
Majdič za donacijo aparata KO za pljučne bolezni Interne<br />
klinike ter akademskemu slikarju Gašperju Jemcu za popestritev<br />
delovnega okolja na KO za otroško kirurgijo in intenzivno<br />
terapijo z njegovimi slikami.<br />
Prireditev, ki jo je vodila Nataša Globočnik, smo popestrili s<br />
kulturnim programom, pri katerem je sodeloval tudi Kitarski<br />
orkester Ljudmila Rusa.<br />
Služba za odnose z javnostmi, Sabina Vrhnjak<br />
Evropska nagrada<br />
novinarki, ki je<br />
pisala o metodi<br />
rekonstrukcije dojke<br />
v UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
Večerova novinarka Mateja Grošelj je s prijavljenim<br />
člankom »Od Lojzeta k Ludviki« o<br />
inovaciji pri plastični kirurgiji dobila nagrado<br />
Evropske komisije za poročanje o temah s področja<br />
zdravstva in pravic<br />
bolnikov leta 2011. V<br />
članku je opisovala rekonstrukcijo<br />
dojke z<br />
uporabo kalupa, inovativne<br />
metode, ki jo je v<br />
sodelovanju s Fakulteto<br />
za strojništvo razvil<br />
prof. dr. Uroš Ahčan iz<br />
Kliničnega oddelka za<br />
plastično kirurgijo Kirurške<br />
klinike. »Kirurg<br />
Ahčan je razmišljal o<br />
tem, kako pacientki, ki<br />
so ji zaradi raka odrezali<br />
dojko, narediti čim<br />
bolj podobno novo dojko.<br />
Kako priti do modela<br />
Novinarka Mateja Grošelj je<br />
ali kalupa sosednje zdrave<br />
dojke, po katerem bi v<br />
nagrado Evropske komisije<br />
dobila s prijavljenim člankom<br />
o rekonstrukciji dojke s<br />
operacijski dvorani lastno kalupom, ki jo izvajamo v UKC<br />
tkivo bolnice preoblikovali<br />
<strong>Ljubljana</strong>.<br />
v novo dojko, ki bo kopija<br />
zdrave,« novinarka v članku<br />
opisuje razmišljanje prof. dr. Uroša Ahčana. Znanje<br />
s Fakultete za strojništvo Univerze v Ljubljani je<br />
prispevalo k razvoju rekonstrukcije dojke s pomočjo<br />
kalupa, osnovane na t. i. vzvratnem inženiringu.<br />
Na razpis Evropske komisije, na katerem je nagrado<br />
prejela novinarka Večera, Mateja Grošelj, se je sicer<br />
prijavilo 358 novinarjev iz vseh 27 članic EU s 498<br />
članki. Novinarki iskreno čestitamo, ogromno pohvalo<br />
in čestitke pa še enkrat izrekamo tudi kirurgu, prof.<br />
dr. Urošu Ahčanu, in Fakulteti za strojništvo Univerze<br />
v Ljubljani.<br />
16
Služba za odnose z javnostmi, Sabina Vrhnjak<br />
Novorojenčkom<br />
podarili oblačila<br />
Komplete hlačk in majic so novorojenčki<br />
in mamice dobili v okviru donatorskega<br />
projekta zavarovalnice KD Življenje »Za<br />
prve trenutke. S pravim namenom.«<br />
Življenjska zavarovalnica KD Življenje, ki praznuje 10.<br />
obletnico Fondpolice (prvega naložbenega življenjskega<br />
zavarovanja v Sloveniji), je ob jubileju obdarila<br />
tudi Porodnišnico Ginekološke klinike UKC <strong>Ljubljana</strong>. Novorojenčkom<br />
in njihovim mamicam so polepšali njihove prve skupne<br />
trenutke, saj so darovali 400 kompletov za novorojenčke<br />
– hlačke in majice, ki so potiskani s podobami živali.<br />
»Veseli nas, da se je zavarovalnica KD Življenje ob svojem<br />
jubileju spomnila tudi na nas. Naši novorojenčki<br />
so v izjemni oskrbi, a seveda jim vsaka pozornost, ki so<br />
je deležni, polepša prve dni življenja,« je ob tej priložnosti<br />
dejala prim. Tanja Blejec, namestnica predstojnice KO<br />
za perinatologijo Ginekološke klinike.<br />
Urša Vozelj, glavna medicinska sestra KO za perinatologijo Ginekološke<br />
klinike; Nevenka Brolih, glavna medicinska sestra Ginekološke klinike;<br />
Dragana Miklavič, nadzorna medicinska sestra pooperativnega oddelka,<br />
KO za perinatologijo; prof. dr. Adolf Lukanovič, strokovni direktor Ginekološke<br />
klinike; Matija Šenk, predsednik uprave KD Življenje; prim. dr. Tanja<br />
Blejec, namestnica predstojnice KO za perinatologijo Ginekološke klinike.<br />
»Za prve<br />
trenutke.<br />
S pravim namenom.«<br />
Janja Požun<br />
Glasbena<br />
pravljica -<br />
Jurčkove igrače<br />
v Pediatrični<br />
kliniki<br />
V<br />
Pediatrični kliniki UKCL smo<br />
1. marca <strong>2012</strong> gostili svetovno<br />
priznano pianistko Tatjano<br />
Kaučič. Tatjana Kaučič že od leta<br />
1994 dalje ustvarja v duetu z možem,<br />
klarinetistom Dušanom Sodjo pod<br />
imenom Duo Claripiano. Oba sta študirala<br />
komorno glasbo na Akademiji<br />
za glasbo v Ljubljani, bila dobitnika<br />
Prešernove nagrade in magistrirala<br />
na sloviti Univerzi Mozarteum v<br />
Salzburgu. Sodelujeta tudi z Orkestrom<br />
Slovenske filharmonije in koncertirata<br />
po Sloveniji in Evropi.<br />
Za otroke sta skupaj z nastopajočima<br />
gostoma pripravila prav posebno<br />
glasbeno pravljico o Jurčkovih igračah.<br />
Jurček se je preveč posvečal računalniku<br />
in igrače so se razjezile …<br />
Upodobiti sta jo pomagala<br />
pravljičar Janko in<br />
Manca Kosi. Prav za to<br />
prireditev smo usposobili<br />
tudi pianino v Pediatrični<br />
kliniki, ki je že<br />
dlje časa sameval.<br />
Prireditev je obiskalo<br />
zelo veliko otrok in<br />
staršev, ki so bili zelo<br />
zadovoljni in so pravljico<br />
pohvalili.<br />
Brez sodelovanja vzgojiteljic ter učiteljev<br />
prireditev seveda ne bi bila<br />
tako dobro obiskana.<br />
Zadovoljstvo otrok nam daje spodbudo,<br />
da bomo s podobnimi prireditvami<br />
nadaljevali, saj so umetniki<br />
naklonjeni bolnim otrokom ter mladostnikom<br />
in jim želijo tudi v bodoče<br />
popestriti bivanje v bolnišnici.<br />
17<br />
Utrip UKCL
Ksenija Slavec<br />
Razstava<br />
zobozdravnice in<br />
»spopad harmonik«<br />
– mednarodno<br />
uveljavljenih<br />
harmonikarjev<br />
Služba za odnose z javnostmi, Blanka Šetinc<br />
Zdravljenje odporne<br />
hipertenzije z renalno<br />
denervacijo<br />
Arterijska hipertenzija (visok krvni tlak) je<br />
eden najpomembnejših dejavnikov tveganja<br />
za možgansko kap, srčno-mišični infarkt,<br />
ledvično prizadetost in okvaro žil na sploh. Naši strokovnjaki<br />
so predstavili novo metodo zdravljenja, ki pa<br />
ni primerna za vse bolnike, ampak za tiste hude oblike,<br />
če zdravljenje z zdravili ni uspešno. Z uspešnim<br />
zdravljenjem zmanjšamo tveganje za možgansko kap<br />
približno za polovico, za srčno-mišični infarkt manj,<br />
vendar še vedno pomembno, prehod v hudo obliko<br />
hipertenzije preprečimo skoraj v celoti in bistveno<br />
zmanjšamo tveganje za srčno popuščanje. Tudi ledvičnega<br />
popuščanja je ob dobrem nadzoru hipertenzije<br />
bistveno manj.<br />
Utrip UKCL<br />
Harmonikarja Miha Debevec in Tomaž Rožanec sta z vrhunsko<br />
igro navdušila številne zbrane v razstavišču UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
(foto: Tea Šulek).<br />
Razstavišče UKC <strong>Ljubljana</strong> je ob tednu boja proti<br />
raku in ob dnevu žena napolnila neprekosljiva<br />
igra odličnih harmonikarjev, dua Miha Debevca<br />
na diatonični harmoniki in Tomaža Rožanca na klavirski<br />
harmoniki. Svoj nastop sta poimenovala »spopad harmonik«<br />
in bilo je kaj slišati. V razstavišču se je trlo zbranih,<br />
slike zobozdravnice Zorke Svatina Ciman iz osrednje<br />
galerije pa so navdušile vse zbrane. Ker smo bili v času<br />
tedna boja proti raku, je zbrane pozdravila predsednica<br />
Društva onkoloških bolnikov Slovenije, prim. Marija Vegelj<br />
Pirc, malo galerijo pa so zapolnila dela onkoloških<br />
bolnic Angele Pozderac in Vere Žagar, ki tudi s slikarstvom<br />
premagujeta bolezen.<br />
Prof. dr. Rok Accetto, dr. med., predstojnik KO za hipertenzijo<br />
Interne klinike UKC <strong>Ljubljana</strong>, je povedal, da zdravljenje<br />
arterijske hipertenzije temelji na zdravem načinu<br />
življenja in v večini primerov hkrati na zdravljenju z zdravili.<br />
Kljub številnim zdravilom, ki jih imamo na razpolago,<br />
pa to še vedno ni zadovoljivo. V Sloveniji je približno 32<br />
odstotkov bolnikov z zdravljeno arterijsko hipertenzijo zadovoljivo<br />
zdravljenih in torej dosegajo ciljne vrednosti, ki<br />
so v povprečju pod 140/90 mmHg. Ta odstotek uspešnosti<br />
je podoben kot v zahodnoevropskih državah.<br />
Kot pri vsakem načinu zdravljenja je treba poleg ugodnih<br />
učinkov vrednotiti tudi morebitne stranske – neugodne<br />
učinke. Ker gre pravzaprav za invaziven poseg, lahko pričakujemo<br />
zaplete takoj po posegu pa tudi kasneje. Že<br />
omenjene raziskave kažejo, da je poseg izredno varen,<br />
do zdaj ni opisanega niti enega resnega zapleta, ki bi bil<br />
lahko povezan s posegom. Seveda pa zaplete lahko pričakujemo<br />
tudi kasneje, zato imamo pri indikaciji za ta poseg<br />
še posebej stroga merila. Poseg je smiseln, če je tveganje<br />
za zaplete neurejenega krvnega tlaka večje kot dosedanje<br />
vedenje o tveganju zaradi posega samega. Zdravljenje z<br />
renalno denervacijo pri bolnikih z odporno hipertenzijo je<br />
dolgoročno nedvomno stroškovno učinkovito, saj po posegu<br />
dosegamo ciljne vrednosti krvnega tlaka z manj zdravili<br />
in verjetnost, da bo prišlo do morebitnih zapletov in posledičnega<br />
zdravljenja le-teh, je bistveno manjša.<br />
18
Služba za odnose z javnostmi, Blanka Šetinc<br />
»Postanek je pomembnejši od poti«<br />
Petina prometnih nesreč je posledica zaspanosti<br />
Letošnji svetovni dan spanja, ki<br />
je v Sloveniji potekal pod okriljem<br />
Mednarodne zveze za medicino<br />
spanja (WASM), smo obeležili<br />
s sloganom »Postanek je pomembnejši<br />
od poti«. Motnje spanja so na<br />
splošno zelo pogoste in predstavljajo<br />
globalen zdravstveni problem, saj<br />
po statistikah prizadenejo več kot<br />
30 odstotkov celotne populacije in s<br />
tem pomembno vplivajo na kakovost<br />
življenja. Do zdaj je opisanih okrog<br />
80 različnih motenj spanja, ki lahko<br />
prizadenejo vsakega od nas. Čezmerna<br />
dnevna zaspanost je tudi vzrok za<br />
petino prometnih nesreč in nesreč na<br />
delovnem mestu.<br />
Dvajset odstotkov vseh prometnih<br />
nesreč je posledica zaspanosti<br />
večja je nevarnost, da se bo kaj pripetilo.<br />
Znano je, da so ljudje, ki ponoči<br />
spijo šest do sedem ur, dvakrat pogosteje<br />
udeleženi v prometnih nesrečah<br />
kot tisti, ki spijo osem ur, medtem ko<br />
so ljudje, ki ponoči spijo manj kot pet<br />
ki imajo otroke, vozi zaspanih kar 59<br />
odstotkov, medtem ko jih je med tistimi,<br />
ki nimajo otrok, med vožnjo zaspanih<br />
45 odstotkov. Odpiranje oken in<br />
poslušanja radia ali glasbe med vožnjo<br />
ne pomaga zmanjšati zaspanosti, zato<br />
Odrasli med 18. in 29. letom pogosteje<br />
vozijo zaspani kot starejši vozniki,<br />
moški pa za volanom zaspijo pogosteje<br />
kot ženske. V današnji družbi vedno<br />
več ljudi dela v izmenah ali ponoči,<br />
zato je med njimi več takih, ki vozijo<br />
na delo in z dela zaspani, kot<br />
med tistimi, ki delajo samo<br />
podnevi.<br />
»Pomanjkanje<br />
spanja znatno<br />
poveča tveganje,<br />
da bo prišlo do prometne nesreče.<br />
Čim bolj človeku primanjkuje spanja,<br />
tem večja je nevarnost, da se<br />
bo kaj pripetilo.«<br />
Pomanjkanje<br />
spanja znatno poveča tveganje,<br />
da bo prišlo do prometne nesreče. Čim<br />
bolj človeku primanjkuje spanja, tem<br />
ur, štiri- do petkrat pogosteje udeleženi<br />
v prometnih nesrečah. Reakcijski čas<br />
oseb, ki so neprekinjeno budne osemnajst<br />
ur, je možno primerjati s časom<br />
tistih, ki imajo v krvi 0,05–0,01 alkohola.<br />
Tisti, ki so neprekinjeno budni<br />
več kot 24 ur, pa so primerljivi z opitimi<br />
osebami, ki bi jim namerili v krvi 0,08<br />
ali več alkohola.<br />
Motnje spanja pogosto<br />
ostajajo neprepoznane<br />
Doc. dr. Leja Dolenc Grošelj, predsednica<br />
Slovenske skupine za spanje, s<br />
Kliničnega inštituta za klinično nevrofiziologijo<br />
Nevrološke klinike UKC <strong>Ljubljana</strong>,<br />
je povedala, da med odraslimi,<br />
udeležencem v prometu priporočamo,<br />
da takoj, ko začutijo zaspanost, ustavijo<br />
vozilo na počivališču ter si privoščijo<br />
15 do 20 minut spanja ter dve<br />
skodelici kave, preden nadaljujejo pot.<br />
Namen svetovnega dneva spanja je bil<br />
zato osveščanje tako posameznikov<br />
kot strokovne javnosti, saj motnje spanja<br />
pogosto ostajajo neprepoznane,<br />
njihovo zgodnje odkrivanje pa je pomembno<br />
za uspešno zdravljenje. Zavedanje<br />
in osveščanje javnosti o motnjah<br />
spanja je zato pomembna preventivna<br />
dejavnost v vseh državah na svetu.<br />
19<br />
Utrip UKCL
Služba za odnose z javnostmi, Blanka Šetinc<br />
Strokovnjaki spregovorili<br />
o novostih pri infektologiji<br />
Cepljenje danes še vedno predstavlja najučinkovitejšo<br />
zaščito pred nekaterimi okužbami<br />
V<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> je marca potekal<br />
infektološki simpozij, na<br />
katerem so strokovnjaki spregovorili<br />
predvsem o novostih glede<br />
protimikrobnega zdravljenja in preprečevanja<br />
okužb s cepljenjem. Najbolj izpostavljene<br />
so bile teme, ki so v Sloveniji<br />
še posebno aktualne: ošpice, ki so<br />
v ospredju zaradi zmanjšanja precepljenosti<br />
v evropskih državah, klopni meningoencefalitis,<br />
ki zaradi razširjenosti<br />
v Sloveniji zahteva hitrejše ukrepanje,<br />
nedavno uvedeno cepljenje proti HPV<br />
ter cepivo proti pnevmokokom.<br />
Strokovnjaki ugotavljajo, da so danes<br />
kljub temu, da obstajajo učinkovita cepiva,<br />
ki nas lahko zaščitijo pred marsikaterimi<br />
nalezljivimi boleznimi, še vedno<br />
prisotni strah in zadržki do cepljenja.<br />
Resen problem danes še vedno predstavljajo<br />
ošpice. Strokovnjaki opozarjajo,<br />
da so potrebni učinkovitejši načini<br />
sporočanja dejstev o resnosti ošpic in<br />
koristih cepljenja zdravstvenim strokovnjakom<br />
ter laični javnosti. Cepljenje<br />
je prav tako pomembno pri zaščiti proti<br />
HPV, preprečevanju raka materničnega<br />
vratu ter ostalih malignih in benignih<br />
bolezni, ki jih povzročajo HPV. Velik del<br />
simpozija je bil namenjen tudi klopnemu<br />
meningoencefalitisu (KME), virusni bolezni<br />
osrednjega živčevja, ki jo prenašajo<br />
okuženi klopi v Evropi. Med evropskimi<br />
državami je imela Slovenija v zadnjem<br />
desetletju kar štirikrat najvišjo prijavno<br />
incidenco KME in se po stopnji obolevanja<br />
na vrhu izmenjuje z baltskimi državami.<br />
Bolezen lahko pusti tudi dolgotrajne<br />
posledice, ki lahko pomembno vplivajo<br />
na kakovost življenja posameznika. Za<br />
učinkovito zaščito pred KME je priporočljivo<br />
popolno osnovno cepljenje, za katerega<br />
so potrebni trije odmerki cepiva<br />
po shemi 0, 1–3 in 6–12 mesecev. Zaščita<br />
se ohranja z nadaljnjimi poživitvenimi<br />
odmerki cepiva.<br />
Utrip UKCL<br />
Služba za odnose z javnostmi, Polona M. Lečnik Wallas<br />
Deseta obletnica SLOVENIJA-TRANSPLANTA<br />
obeležena z mednarodno učno delavnico<br />
Organizacija mednarodne učne delavnice o diagnostiki možganske smrti in 3. srečanje nacionalnih<br />
kontaktnih točk v okviru Zdravstvene mreže JVE – »Regional Health Development Centre<br />
20<br />
Delavnica, ki je potekala od 15. do 17. marca <strong>2012</strong>, je bila namenjena<br />
zdravnikom intenzivistom, radiologom in nevrologom<br />
ter drugim zdravnikom v intenzivnih terapijah, ki izvajajo teste<br />
možganske smrti. Pri izvedbi predavanj in praktičnega dela so sodelovali<br />
priznani domači in tuji strokovnjaki, ki so aktivni udeleženci<br />
pri izvajanju postopkov ugotavljanja možganske smrti. Praktični del je<br />
potekal v novem simulacijskem centru UKC <strong>Ljubljana</strong> in na oddelku Centralna<br />
intenzivna terapija UKC <strong>Ljubljana</strong>. Delavnice so se udeležili tako<br />
strokovnjaki iz UKC <strong>Ljubljana</strong> kot<br />
iz Hrvaške, Italije, Avstrije ter<br />
Španije in Amerike.<br />
Prim. dr. Danica Avsec Letonja, dr. med., svetnica, direktorica Zavoda RS za presaditve organov<br />
in tkiv Slovenija-transplant, je ob večerni slovesnosti poudarila: »V desetih letih dela se je jasno<br />
izoblikovalo naše poslanstvo. Vpeti smo v širši evropski prostor in sodelujemo s številnimi mednarodnimi<br />
ustanovami. Vsem sodelavcem in tistim, ki so nam na tej poti pomagali, se najlepše zahvaljujem.«
Mojca Dolinšek in doc. dr. Tatjana Lejko<br />
»Čiste roke rešujejo življenja«<br />
Ob mednarodnem dnevu higiene rok, 5. maj, tudi v<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> načrtujemo več promocijskih aktivnosti<br />
z možnostjo učenja in preverjanja ustrezne<br />
tehnike razkuževanja rok. Članice kolegija higienikov UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong> bodo na vidnih mestih organizirale infotočke, kjer<br />
bodo mimoidoče dodatno motivirale za higieno rok. Za zaposlene<br />
mimoidoče bo posebna stojnica, kjer bodo preverili<br />
svoje znanje o petih trenutkih za higieno rok, ki jih morajo<br />
upoštevati vsi zdravstveni delavci in sodelavci, ki prihajajo<br />
v stik z bolnikom in njegovo bližnjo okolico.<br />
Aktivnosti bodo letos potekale v ponedeljek, 7. maja, v dopoldanskem<br />
času na različnih lokacijah: v avli glavne stavbe<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong>, Zaloška 7, na Očesni kliniki, Ginekološki<br />
kliniki, Pediatrični kliniki, Nevrološki kliniki, Kliniki za infekcijske<br />
bolezni in vročinska stanja, v Bolnišnici dr. Petra<br />
Držaja in na Kliniki za otorinolaringologijo, kjer bodo higieniki<br />
– medicinske sestre in sanitarni inženirji predstavljali<br />
higieno rok ter odgovarjali na vprašanja mimoidočih.<br />
Mednarodni dan higiene rok poteka pod<br />
okriljem Svetovne zdravstvene organizacije<br />
(WHO). Zaposlene in javnost že tradicionalno<br />
opozarjamo na pomen higiene rok v javnih<br />
prostorih, posebej v bolnišnicah.<br />
Organizirane bodo še dodatne aktivnosti nadzora nad higieno<br />
rok po bolniških oddelkih na posameznih klinikah. Vse<br />
letošnje aktivnosti bodo potekale pod sloganom »Čiste roke<br />
rešujejo življenja«.<br />
Utrip UKCL<br />
21
Služba za odnose z javnostmi, Blanka Šetinc<br />
»Ne dopustite,<br />
da vam glavkom<br />
zatemni življenje«<br />
Na Očesni kliniki UKC <strong>Ljubljana</strong> so govorili o glavkomu,<br />
ki je drugi najpogostejši vzrok slepote na svetu – zaradi<br />
glavkoma je slepih 4,5 milijona ljudi. Zaradi potuhnjenega<br />
poteka bolezni v začetnih fazah polovica zbolelih v razvitih<br />
deželah ne ve, da ima bolezen, v nerazvitih delih sveta<br />
pa je ta delež približno 90-odstoten. Teden od 11. do 17.<br />
marca je bil letošnje leto razglašen za svetovni teden boja<br />
proti glavkomu. Bolezen ostaja »skrivni tat vida«.<br />
Zdravo oko.<br />
Glavkom ali zelena mrena<br />
Utrip UKCL<br />
22<br />
Prof. dr. Branka Stirn, dr. med., predstojnica Očesne klinike<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong>, je povedala, da je glavkom ali zelena mrena<br />
skupina očesnih bolezni, ki povzroči napredujočo okvaro vidnega<br />
živca na mestu, kjer ta izstopa iz očesa in prenaša vidno<br />
informacijo do možganov. Glavkom nastane, ko začnejo<br />
propadati živčna vlakna vidnega živca. Napreduje postopoma<br />
brez bolečin ali drugih simptomov in vodi do okvare vida ter<br />
celo do slepote. Kadar se pojavi kot posledica drugih bolezni,<br />
ga imenujemo sekundarni glavkom, večina oblik pa je primarnih<br />
in nastanejo brez poznanega vzroka.<br />
Včasih je veljalo, da je krivec za nastanek glavkoma visok<br />
očesni tlak. Danes vemo, da lahko zboli posameznik, ki nima<br />
previsokega očesnega tlaka. Kljub temu uvrščamo očesni tlak<br />
med dejavnike tveganja za nastanek glavkoma, med katere<br />
spadajo še visoka starost, prisotnost bolezni v ožjem družinskem<br />
krogu, visoka kratkovidnost in etnični izvor. Vsi, ki<br />
imajo v družinskem krogu nekoga z glavkomom, bi morali<br />
okoli 35. leta priti na temeljit pregled, sicer pa po 40. letu ob<br />
predpisu očal za bližino.<br />
Nekatere oblike so prisotne že ob rojstvu<br />
Doc. dr. Barbara Cvenkel, dr. med., iz Oddelka za glavkom<br />
na Očesni kliniki pa je opozorila, da so nekatere oblike glavkoma<br />
prisotne že ob rojstvu ali pa se pojavijo v otroštvu (juvenilni<br />
glavkom). Največkrat se glavkom pojavi po 40. letu,<br />
njegova pogostnost narašča s staranjem, pri tem med spoloma<br />
ni razlik. Najpogostejša oblika glavkoma je primarni<br />
glavkom odprtega zakotja, ki poteka brez bolečin, postopno<br />
slabšanje vida je neopazno. Pri 40 dve osebi od 1.000 zbolita<br />
za to obliko, v starosti nad 80 let pa od štiri do pet oseb<br />
na sto prebivalcev. Diagnozo Vsi, ki imajo v družinskem<br />
lahko postavi le zdravnik z natančnim<br />
pregledom, ki vklju-<br />
temeljit pregled, sicer pa po 40.<br />
krogu nekoga z glavkomom, bi<br />
morali okoli 35. leta priti na<br />
čuje pregled očesnega ozadja letu ob predpisu očal za bližino.<br />
(oftalmoskopija), z merjenjem<br />
očesnega tlaka in določitvijo vidnega polja.<br />
Okvara vida, ki je nastala zaradi glavkoma, je nepovratna.<br />
Sodobna medicina lahko marsikaj naredi na področju glavkoma,<br />
pomembno je le, da ga pravočasno odkrijejo. Z zdravili<br />
(očesnimi kapljicami) ali operacijo (klasično kirurško ali<br />
lasersko) ustavimo ali upočasnimo nadaljnje slabšanje vida,<br />
zato je ključno zgodnje odkrivanje bolezni, saj le tako omejimo<br />
njeno napredovanje<br />
do stopnje, ko je kakovost<br />
življenja zaradi slabega<br />
vida ali celo slepote močno<br />
okrnjena. Pomembno<br />
je samotestiranje vidnega<br />
polja, saj glavkom<br />
poteka velikokrat asimetrično.<br />
Pokrijemo si eno<br />
oko in se zagledamo v<br />
neko točko. Ta točka je<br />
»Okvara<br />
vida, ki je nastala<br />
zaradi glavkoma, je<br />
nepovratna. Sodobna<br />
medicina lahko marsikaj<br />
naredi na področju glavkoma,<br />
pomembno je le, da ga<br />
pravočasno odkrijejo.«<br />
najbolj ostra, vidimo pa tudi njeno okolje. To je<br />
vidno polje. Nato si pokrijemo drugo oko in kar smo videli s<br />
prvim, bi morali približno enako videti tudi z drugim. Vendar<br />
pa le očesni zdravnik lahko ugotovi glavkom v zgodnji fazi<br />
bolezni in svetuje, kako pravilno ukrepati.
Prim. mag. France Vrevc<br />
In memoriam<br />
Pavle Demšar, zdravstveni tehnik<br />
Rodil se je leta 1927 v Poljanah<br />
nad Škofjo Loko v družini mizarskega<br />
mojstra. Poleg njega<br />
so bili v družini še trije bratje, mlajši<br />
Srečo je bil dolga leta računovodja in<br />
ekonom na Ortopedski kliniki v Ljubljani.<br />
Pavle je mlada leta preživel na<br />
kmetiji pri svoji teti, očetovi sestri,<br />
na Sv. Lenartu. Sestra je bila poročena<br />
na veliki kmetiji, a z možem nista<br />
imela svojih otrok. Za Pavleta je bilo<br />
mišljeno, da bi po njuni smrti prevzel<br />
kmetijo. Kmečko delo ga je veselilo.<br />
Pri Sv. Lenartu je obiskoval tudi<br />
osnovno šolo. Po nemški okupaciji pa<br />
so ga Nemci poslali na prisilno delo k<br />
nekemu kmetu na Solnograško. Med<br />
vojno so po napadu partizanov na<br />
Poljane Nemci več moških iz te vasi<br />
internirali, med njimi tudi Pavletovega<br />
očeta – ter ga prav tako poslali<br />
na prisilno delo k nekemu kmetu na<br />
Bavarsko.<br />
Na Ortopedski kliniki je<br />
bil od leta 1950<br />
do leta 1989<br />
Po vojni je prišlo pri teti na Sv. Lenartu<br />
do spremembe in Pavle je kot predvideni<br />
dedič izvisel. Odšel je v Ljubljano<br />
na tečaj za bolničarje. Januarja 1950<br />
je nastopil službo na Ortopedski kliniki<br />
v Ljubljani, kjer je ostal do svoje<br />
upokojitve, 28. junija 1989. Delo na<br />
Ortopedski kliniki je prekinil le v 60 letih,<br />
ko je za eno leto odšel z zdravstveno<br />
ekipo z Ortopedske klinike po posredovanju<br />
takratnega direktorja prof.<br />
dr. Bogdana Breclja v Alžir. Ekipa je<br />
delala v Ortopedski bolnici v Dueri kot<br />
nekakšna pomoč Alžiriji, ki se je takrat<br />
osamosvajala in odcepila od Francije.<br />
Kot se je v mladih letih z vsem srcem<br />
oprijel kmečkega dela, tako se je zdaj z<br />
vso zagnanostjo posvetil svojemu novemu<br />
poklicu. Od delu se je izšolal za<br />
poklic višjega zdravstvenega tehnika.<br />
»Bil je najboljši mavčar,<br />
kar sem jih srečal!«<br />
Pri svojem delu je bil na več področjih<br />
daleč nad povprečjem. Bil je najboljši<br />
mavčar, kar sem jih srečal pri svojem<br />
več kot 40-letnem delu zdravnika kirurga.<br />
Njegovi mavci so bili lahki, čvrsti<br />
in bolnikov niso tiščali. Bil je tudi<br />
mentor številnim novim mavčarjem.<br />
Tudi mene je naučil osnov mavčenja<br />
in ko sem v kasnejših letih delal kot<br />
gostujoči kirurg v Nemčiji, Švici in Avstriji,<br />
so se čudili, kako se spoznam na<br />
mavčenje.<br />
Naslednje področje, kjer je bil izreden,<br />
je bil položaj in lega bolnika na operacijski<br />
mizi med operacijo. Na Ortopedski<br />
kliniki smo imeli bolj ali manj<br />
zastarele operacijske mize in za nove<br />
operativne posege, ki smo jih uvajali,<br />
je bilo treba improvizirati lego bolnika.<br />
Pri tem delu je bil Pavle nepogrešljiv.<br />
Kasneje je bil tudi vključen v dežurno<br />
službo na oddelkih. Tudi tukaj je bil<br />
vesten in do bolnikov zelo pozoren.<br />
Zadnja leta je delal kot pomočnik pri<br />
anesteziji.<br />
Močno me je ganila njegova skrb za<br />
svoje rojake iz Poljanske in Selške doline,<br />
ki so potrebovali zdravniški pregled<br />
ali operacijo. Nobena prošnja mu ni<br />
bila pretežka in nobena pot predolga,<br />
da jim je priskrbel dobrega zdravnika.<br />
V prostem času je zelo rad hodil v hribe,<br />
zelo rad se je udeleževal blagoslovitev<br />
obnovljenih ali na novo postavljenih<br />
kapel v hribih. Večkrat se je udeležil<br />
tudi romanj bolnikov in invalidov v<br />
Lurd – vedno je bil eden najbolj delovnih<br />
in uspešnih v zdravstveni ekipi.<br />
Po odhodu v pokoj leta 1989 se je posvetil<br />
delu pri Karitasu, kjer je dolga<br />
leta skrbel za tehnične pripomočke.<br />
Po dolgi in hudi bolezni je umrl januarja<br />
letos. Pokopan je v svojih rodnih in<br />
ljubljenih Poljanah.<br />
In memoriam<br />
23
Zvonka Zupanič Slavec<br />
Ivan Čargo (1898–1958) in<br />
njegove freske na KO za travmatologijo<br />
Travmatološki bolniki so zelo presenečeni, ko so v stavbi stare Kirurške klinike v Ljubljani sprejeti<br />
v veliko bolniško sobo (okoli 25 m 2 ), ki ima vse stene poslikane s prijaznimi žanrskimi motivi<br />
iz vsakdanjega življenja, ki človeku napolnijo duha in mu pomagajo s pozitivno spodbudo pri<br />
ozdravitvi. Bolniki in zdravstveno osebje se sprašujejo, kako to, da je soba poslikana, kdo jo je<br />
poslikal in zakaj. Ker vse, česar ne zabeležimo, dokler so med nami živeči pričevalci, postopoma<br />
izgine v pozabo, poglejmo, kaj vemo o teh freskah najstarejši živeči ljubljanski kirurgi.<br />
Ivan Čargo –<br />
znan ljubljanski posebnež<br />
Anesteziologinja prim. Jasna Müller<br />
in srčni kirurg doc. Dušan Müller se<br />
spominjata, da je bil na nekdanjem<br />
je rad kaj naslikal v zameno za udobje<br />
vsakdanjega življenja. Tako je<br />
tudi na urologiji ostal dlje časa in<br />
postopoma poslikal vso sobo, 19 tekočih<br />
metrov freske po treh stenah<br />
v pasu, širokem 115 centimetrov, ki<br />
Avtor se izmika<br />
togim stilskim označbam<br />
Mlada zdravnica Ana Blatnik, ki<br />
končuje tudi študij umetnostne<br />
zgodovine, je o Čargovih freskah na<br />
Travmatološki kliniki povedala to:<br />
»Čargova slika krajine teži h geometr<br />
izac iji, ki je prisotna v njegovih<br />
delih iz dvajsetih<br />
in<br />
Pogled nazaj<br />
»Akademski<br />
slikar Ivan Čargo,<br />
znani ljubljanski boem<br />
in brezdomec, je še posebej v hladnem<br />
delu leta potreboval streho nad glavo in<br />
je rad kaj naslikal v zameno za udobje<br />
vsakdanjega življenja.«<br />
24<br />
Čargovi žanrski kmečki motivi so dobra<br />
duhovna spodbuda za zdravljenje<br />
travmatoloških bolnikov. A Čargo je<br />
poskušal v svojem slikanju pustiti tudi<br />
svoja sporočila: bil je pristaš delavstva<br />
in je na mušnici prikrito črno zarisal<br />
znak kladiva (brez srpa) (ustno izročilo<br />
prim. Jožeta Završnika).<br />
urološkem oddelku v času okoli druge<br />
svetovne vojne večkrat hospitaliziran<br />
akademski slikar Ivan Čargo,<br />
znani ljubljanski boem in brezdomec,<br />
ki je še posebej v hladnem delu<br />
leta potreboval streho nad glavo in<br />
jo je osebje poimenovalo Čargova<br />
soba. Lahkotni žanrski motivi kažejo<br />
na avtorjevo človeško toplo in veselo<br />
nrav, ki jo opisujeta tudi sogovornika.<br />
Sicer se ga spominjata kot<br />
ljubljanskega posebneža, ki ga je po<br />
letu 1945 poznala vsa <strong>Ljubljana</strong>. Neredko<br />
se je kot neurejen dolgolasec<br />
sprehajal pred gostilno Daj – dam na<br />
Cankarjevi ulici ali pa bil v okolici<br />
Jakopičevega razstavišča. Družil se<br />
je z dramatikom Ivanom Mrakom in<br />
slikarko Karlo Bulovec.<br />
tridesetih let, in ga približuje<br />
kubistom. Podoba zajca,<br />
ki nosi korenje, je duhovita reinterpretacija<br />
kmečkih žanrskih prizorov.<br />
Seveda jo lahko povežemo z njegovimi<br />
upodobitvami kmečkega življa<br />
in delavstva v tridesetih letih, ko se<br />
je približal novi stvarnosti, lahko pa<br />
jo vidimo kot prikupen žanrski prizor,<br />
ki še vedno kaže avtorjevo zavezanost<br />
avantgardi. Pravzaprav je<br />
dela težko natančno slogovno opredeljevati<br />
– gre za priložnostne stvaritve<br />
iz Čargovega zrelega obdobja,
italijanskih zaporih, po kapitulaciji<br />
Italije leta 1943 pa se je pridružil<br />
prekomorskim brigadam. Po vojni je<br />
v Ljubljani živel boemsko življenje in<br />
umrl leta 1958.<br />
Ker so Čargove freske nastale v prvem letu<br />
druge svetovne vojne leta 1941, ima žena z<br />
golobom velik mirovni pomen.<br />
ko je razvil svoj slog – samosvojo<br />
mešanico smeri, ki so nanj vplivale<br />
skozi leta – od ekspresionizma,<br />
futurizma, odmevov kubizma, celo<br />
konstruktivizma do svojevrstnega<br />
realizma. Tudi sicer gre za avtorja,<br />
ki se izmika preveč togim stilskim<br />
označbam in čigar dela ne pripadajo<br />
eni sami likovni smeri.«<br />
Širok spekter ustvarjanja<br />
Kdo je bil Ivan Čargo Slovenski slikar,<br />
ilustrator, karikaturist in scenograf,<br />
ki se je rodil leta 1898 na<br />
Tolminskem. Po končani gimnaziji<br />
v Gorici in Novem mestu je študiral<br />
v Firencah in Rimu (Accademia di<br />
Belle Arti) in bil kot mlad umetnik<br />
ob koncu dvajsetih let scenograf v<br />
goriškem ljudskem gledališču. Svoja<br />
prva dela je po zaključku študija<br />
s prijateljem Venom Pilonom leta<br />
1924 predstavil na prvi goriški umetnostni<br />
razstavi. Desetletje med letoma<br />
1927 in 1937 je preživel v srbski<br />
prestolnici. V Ljubljani se je vključil<br />
v krog avantgardistično naravnanih<br />
slikarjev, literatov in glasbenikov,<br />
ki jih je združevala avantgardistična<br />
revija TANK. Čargo je portretiral<br />
številne umetnike te skupine. Med<br />
drugo svetovno vojno je preživel v<br />
»Pravzaprav<br />
je dela težko natančno<br />
slogovno opredeljevati – gre<br />
za priložnostne stvaritve iz<br />
Čargovega zrelega obdobja,<br />
ko je razvil svoj slog –<br />
samosvojo mešanico smeri, ki<br />
so nanj vplivale skozi leta – od<br />
ekspresionizma, futurizma,<br />
odmevov kubizma, celo<br />
konstruktivizma<br />
do svojevrstnega<br />
realizma.«<br />
Sprva je slikal impresionistično,<br />
italijanska šola pa ga je usmerila v<br />
futuristično in ekspresionistično<br />
smer, kasneje pa celo v konstruktivistično<br />
in kubistično slikanje. Po<br />
letu 1931 je risal predvsem grafike,<br />
risbe, še posebej pogosto z rdečo<br />
kredo. Slikal je tudi socialne teme in<br />
razvijal samosvoj slog. Bil pa je tudi<br />
karikaturist in časopisni ilustrator.<br />
Med socialnimi temami so tipični<br />
njegovi motivi delavcev, rudarjev,<br />
kovačev, splavarjev in kmetov ...<br />
Leta 2007 je bilo v ljubljanski galeriji<br />
Isis predstavljenih okoli trideset<br />
njegovih imenitnih del (http://<br />
www.isis.si).<br />
Posebneži svojega časa ostajajo prepoznavni<br />
liki družbe in mednje sodi<br />
tudi slikar Ivan Čargo, ki se je zapisal<br />
tudi v slovenski zdravstveni prostor.<br />
Za pobudo pri nastanku tega zapisa<br />
se zahvaljujem travmatologu prim.<br />
Jožetu Završniku, za likovno kritiko<br />
pa Ani Blatnik, dr. med., študentki<br />
umetnostne zgodovine.<br />
Pod fresko radožive igre zajcev se je podpisal<br />
slikar Ivan Čargo in dodal letnico 1941.<br />
25<br />
Pogled nazaj
Polona M. Lečnik Wallas in Sabina Vrhnjak<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong><br />
pomemben soustvarjalec<br />
medijskih vsebin<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> kot največja in najpomembnejša zdravstvena<br />
ustanova uživa velik medijski interes<br />
V Službi za odnose z javnostmi zaposlene<br />
velikokrat prosimo za predstavitev<br />
določenih tem javnosti. Zanimivi<br />
so vsi diagnostični postopki, obravnava<br />
pacienta, nasveti ter opozarjanje na<br />
določene možne posledice. V tem kontekstu<br />
prispevamo k informiranosti,<br />
predvsem pa k ozaveščanju ljudi. Prav<br />
tako pa pozitivne vsebine prispevajo k<br />
naši pojavnosti in ugledu zaposlenih.<br />
Preberite<br />
V<br />
zadnjih letih se je interes javnosti<br />
do dela v naši ustanovi<br />
močno povečal. Ne samo, da<br />
postajajo mediji izrazito raznovrstni<br />
in da jih je čedalje več, ampak v ospredje<br />
stopajo tudi spletne izdaje ter posamezni<br />
specializirani mediji, namenjeni<br />
zgolj zdravstvu (primer: Vizita, revija<br />
Viva, radio Pacient, Moje zdravje in<br />
razne priloge rednih tiskanih izdaj).<br />
Veliko je tudi televizijskih dokumentarnih<br />
in mozaičnih oddaj, ki se osredotočajo<br />
predvsem na zdravstvene<br />
teme (Preverjeno, Tednik, Pogledi Slovenije).<br />
V Službi za odnose z javnostmi<br />
imamo enakovreden odnos do vseh, ki<br />
nastopajo na medijskem trgu, zavedamo<br />
pa se, da je v zadnjih letih medijski<br />
interes za zdravstvo precej večji, kot je<br />
bil nekoč.<br />
Poziv k ozaveščanju –<br />
pozitivne vsebine<br />
Sooblikovanje medijskih vsebin<br />
Mediji so med drugim<br />
tudi posredniki informaciji,<br />
zato želijo med<br />
ljudi spraviti čim več<br />
nasvetov, raznovrstnih<br />
tem o načinih zdravljenja,<br />
metodah ali pa o<br />
življenju v bolnišnicah<br />
na splošno. Ker je<br />
zdravje naša največja<br />
vrednota, je interes<br />
javnost toliko večji.<br />
Zdravstvene vsebine<br />
so brane, javnost pa v<br />
zadnjih letih – tudi zaradi<br />
širokega dostopa<br />
do vsebin prek spleta<br />
– vse bolj ozaveščena.<br />
Naša pojavnost v medijih je pomembna.<br />
Prek njih sooblikujemo mnenje<br />
odločevalcev. Za te vsebine smo odgovorni<br />
vsi, mediji pa velikokrat nastopijo<br />
tudi v vlogi sooblikovalcev novic.<br />
Večkrat nam prav ta njihova vloga<br />
povzroča težave, saj nimamo nadzora<br />
nad tonom sporočanja informacij, nad<br />
načinom poročanja, na kar seveda<br />
vpliva tudi ton uredniške politike in<br />
družbeni kontekst. Pripravljeni moramo<br />
biti tudi na geografsko oddaljene<br />
teme – če se denimo nekje daleč zgodi<br />
res edinstven dogodek (množična nesreča,<br />
požar v bolnišnici), bodo novinarji<br />
nas spraševali, kako smo pri nas<br />
pripravljeni na to in kako bi ravnali v<br />
takšnem primeru. Če nekje odkrijejo
novo metodo, bodo želeli tudi<br />
naše mnenje; dejstvo je, da smo<br />
največja in najpomembnejša<br />
ustanova v širšem okolju. Prav<br />
zato vse zaposlene pozivamo k<br />
sodelovanju s Službo za odnose<br />
z javnostmi, saj bomo lahko<br />
s svetovanjem pomagale, da bo<br />
vaša vsebina postala vidna na<br />
ustrezen način.<br />
Urejenost in disciplina<br />
Služba za odnose z javnostmi se<br />
ravna po načelih in protokolih,<br />
ki so opisani v Pravilniku o komuniciranju.<br />
Sodelovanje z novinarji<br />
ni prepuščeno naključju,<br />
vsak stik pa je treba sporočiti v<br />
Službo za odnose z javnostmi.<br />
Pri tem ne gre za nekakšno »policijsko«<br />
funkcijo, temveč s tem<br />
zgolj ohranjamo enotno podobo<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> kot takega in<br />
skrbimo, da imamo informacije<br />
o objavljenih temah. Vsi, ki komuniciramo<br />
z mediji, se moramo<br />
zavedati, da s komunikacijo prispevamo<br />
k ugledu ustanove – ne<br />
samo s tem, da smo vsak dan tu,<br />
temveč tudi z našimi besedami,<br />
ki se pojavljajo v javnosti, kažemo,<br />
da smo del nje in da ji pripadamo.<br />
Vsem se zahvaljujemo za dosedanje<br />
sodelovanje in vas vljudno<br />
vabimo, da z informacijami o<br />
strokovnih temah, ki vedno požanjejo<br />
obilo objav, pristopite<br />
do nas. Vse sodelavke smo dosegljive<br />
na soj@kclj.si.<br />
INTERNA 4 – skupni oddelek internih<br />
klinik ter Klinike za infekcijske<br />
bolezni in vročinska stanja<br />
V<br />
začetku marca je bil zaradi velikega<br />
števila predvsem starejših<br />
pacientov, ki se jim je poslabšala<br />
osnovna bolezen v povezavi z respiratornimi<br />
infekti, na predlog kriznega<br />
štaba pod vodstvom strokovne direktorice<br />
UKC <strong>Ljubljana</strong> ustanovljen začasni<br />
oddelek, ki smo ga poimenovali<br />
Interna 4. Sprejemali smo paciente iz<br />
Internistične prve pomoči ter Klinike<br />
za infekcijske bolezni in vročinska<br />
stanja. Oddelek se je ustanovil v Bolnišnici<br />
dr. Petra Držaja, in sicer v prvem<br />
nadstropju, kjer ima prostore <strong>Klinični</strong><br />
oddelek za abdominalno kirurgijo.<br />
Paciente smo sprejemali dobre tri tedne,<br />
imeli smo 54 bolnikov, ki so potrebovali<br />
podporo s kisikom in intravenozno<br />
zdravljenje.<br />
Ker je bil projekt prvi tovrstni v UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong>, smo se sprva srečevali z<br />
manjšimi težavami, ki pa smo jih ob<br />
visoki strokovni podpori, predvsem pa<br />
predani delu, uspešno reševali.<br />
Za pomoč pri oblikovanju oddelka so<br />
bile zaslužne interne klinike, Klinika<br />
za infekcijske bolezni in vročinska<br />
stanja ter <strong>Klinični</strong> oddelek za abdominalno<br />
kirurgijo, vsekakor pa ne smemo<br />
pozabiti na Ginekološko kliniko in Ortopedsko<br />
kliniko. Oblikovala se je čudovita<br />
ekipa zdravnikov, diplomiranih<br />
medicinskih sester, zdravstvenih tehnikov,<br />
respiratornih fizioterapevtov,<br />
gospodinj in administratorke.<br />
Dokazali smo, da lahko v izjemno kratkem<br />
času organiziramo prostore, opremo<br />
in kader ter strokovno oskrbimo<br />
vse, ki potrebujejo našo pomoč. Upravičeno<br />
smo lahko ponosni nase. Sodelovanje<br />
je bilo izjemno, potekalo je<br />
v sproščenem vzdušju, čeprav se med<br />
sabo prej nismo poznali. Vsak od nas je<br />
prispeval vse svoje znanje in izkušanje<br />
za dobrobit bolnih ljudi.<br />
Še enkrat iskrena hvala vsem, ki ste kakor<br />
koli pomagali, da je naše delo potekalo<br />
nemoteno (IC, Komercialni sektor<br />
in vsa vodstva zgoraj omenjenih klinik).<br />
Preberite<br />
27
Maja Uštar,<br />
<strong>Center</strong> za transplantacijo ledvic<br />
»Ob prvem stiku se pacient seznani<br />
z zdravstvenim osebjem, ki bo skrbelo<br />
zanj v času ambulantnega ali<br />
bolnišničnega zdravljenja. Vsakemu<br />
posamezniku se vedno predstavim in<br />
povem, s kakšnim namenom sem tam. Ustrezna komunikacija<br />
je pri našem delu zelo pomembna, saj že z nezavedno<br />
držo telesa, nebesedno komunikacijo, barvo in tonom glasu<br />
pacientu omogočimo, da razvije zaupanje v zdravstveno<br />
osebje, ki ga zdravi in neguje. Vzpostavi se zaupanje in<br />
pacient se posledično počuti varnega, kar pripomore k dobremu<br />
sodelovanju in okrevanju. Naši pacienti so dolga leta<br />
kronični pacienti, zato se z zdravstvenim osebjem spoznajo<br />
že na začetku razvoja bolezni. Zaupana nam je vloga skrbi<br />
za pacienta, do katerega mora biti pristop individualen in<br />
profesionalen. Vsi se moramo zavedati, da je za pacienta<br />
tudi beseda zdravilo.«<br />
ANKETA<br />
28<br />
Služba za odnose z javnostmi<br />
ANKETA:<br />
PRVI STIK S PACIENTOM<br />
Ali menite, da je komunikacija s<br />
pacientom pri vašem delu pomembna<br />
Na kakšen način pa vi pristopite do<br />
pacienta Ali se pacientu predstavite<br />
asist. Vladan Rajić, dr.med.,<br />
Pediatična klinika<br />
»Ko zdravimo otroka s hemato-<br />
-onkološko boleznijo, se moramo<br />
vedno zavedati, da je zaradi otrokove<br />
bolezni prizadeta cela družina. To<br />
morate vedno upoštevati tudi v komunikaciji<br />
z bolnikom in njegovo družino. Osebno se vedno<br />
najprej predstavim, izključno z imenom in priimkom, vsakič<br />
povem tudi, kaj je moja vloga na oddelku in kako bo potekalo<br />
naše nadaljnje sodelovanje pri diagnostiki in zdravljenju.<br />
Zelo pomemben je pogovor z bolnikom in družino, ko<br />
jim prvič sporočate diagnozo, pa tudi kasneje. Z bolnikom<br />
in družino se zdravstveni tim na našem oddelku pogovarja<br />
med celotnim zdravljenjem. Bolnikom in njihovim družinskim<br />
članom smo vedno na voljo za pojasnila.«<br />
Asist. mag. Marko Pokorn, dr. med.,<br />
Infekcijska klinika<br />
»Pacientu se ob prvem stiku ne predstavim<br />
vedno. Ko pridem v bolniško<br />
sobo ali bolnik pride v ambulanto,<br />
pozdravim, potem se začneta pogovor<br />
in pregled. Imam pa okrog vratu<br />
identifikacijsko kartico in starši bolnega otroka lahko brezplačno<br />
preverijo svoj vid ob prebiranju mojega imena. Zelo<br />
pomembna je komunikacija z bolnim otrokom, da se ti pusti<br />
pregledati; če je otroka tako strah, da se brani in kriči, je<br />
kakršen koli natančen klinični pregled neizvedljiv. Še tako<br />
prestrašenega otroka je mogoče prepričati, da se pusti pregledati,<br />
le zlagati se mu ne smeš, saj s tem zapraviš zaupanje.<br />
Otroku je treba povedati, da bo preiskava malo bolela,<br />
a otrok nato sodeluje. Potrebna je tudi komunikacija z otrokovimi<br />
starši, pri tem moraš predvsem pokazati razumevanje<br />
za njihovo zaskrbljenost. Pri nekaterih otrocih je včasih<br />
treba malce povzdigniti glas (s tem da staršem povem, da<br />
bom to naredil); redko pa starše pošljemo ven in otrok se<br />
čudežno umiri, se pusti pregledati in celo krasno sodeluje<br />
pri pregledu, ko pa se starši vrnejo, je spet vse po starem.<br />
Včasih pa ne pomaga nič od zgoraj naštetega in je vse skupaj<br />
bolj veterina kot medicina. Bistveno pri vsem je, da imaš<br />
dobre živce.«<br />
Anita Peteh, dipl. fiziot., IMR<br />
»Pacient že prvi dan spozna ime fizioterapevta,<br />
ki bo odgovoren zanj<br />
pri posameznem obisku fizioterapije.<br />
Kljub rednemu predstavljanju z<br />
imenom in priimkom in kljub rednemu<br />
nošenju priponk opažam, da si<br />
nas pacienti ne zapomnijo po imenu, ampak nas opisujejo<br />
po barvi las ali velikosti. Verjamem pa, da je komunikacija<br />
s pacientom ključnega pomena za dobro rehabilitacijo, saj<br />
ta bistveno prispeva k dobri fizioterapevtski obravnavi pacienta.<br />
Pacientu se predstavim z imenom in priimkom in se<br />
z njim rokujem. Pri navodilih poskušam biti čim bolj jasna,<br />
pacientu poskušam v njegovem jeziku predstaviti položaj,<br />
preverim, ali me je pacient razumel. Poskušam mu razložiti,<br />
da je za dobro rehabilitacijo nujno potrebno njegovo sodelovanje,<br />
razumevanje in medsebojno zaupanje.«
NAGRADNA KRIŽANKA<br />
Rešitev nagradne križanke pošljite v pisemski ovojnici<br />
(ali na dopisnici) najkasneje do 15. maja <strong>2012</strong> na<br />
naslov: <strong>Univerzitetni</strong> klinični center <strong>Ljubljana</strong>, Služba<br />
za odnose z javnostmi, Zaloška 2, 1000 <strong>Ljubljana</strong> s pripisom:<br />
ZA NAGRADNO KRIŽANKO. Pripišite tudi svoje<br />
ime in naslov, kamor vam nagrado pošljemo.<br />
Nagrade za aprilsko številko podarja Tosama, d.o.o.:<br />
1. nagrada: mesečni paket izdelkov za osebno nego in higieno telesa<br />
Jasmin (ultra tanki vložki Jasmin, dnevni vložki Jasmin, blazinice vate<br />
Jasmin Premium, vatirane palčke Jasmin, kozmetični vlažni robčki<br />
Jasmin)<br />
2. nagrada: paket izdelkov za osebno nego Jasmin (blazinice vate Jasmin,<br />
kozmetični vlažni robčki Jasmin, vatirane palčke Jasmin )<br />
3. nagrada: kozmetični vlažni robčki Jasmin<br />
Izžrebani iz prejšnje številke so:<br />
1. Rada Bradarič, Podolga njiva 3, 1351 Brezovica pri Ljubljani<br />
2. Darja Lahne, Zagrad 15, 8275 Škocjan<br />
3. Mojca Medved, Vevška cesta 46, 1260 <strong>Ljubljana</strong><br />
29
Kaj menijo o nas<br />
KO za travmatologijo –<br />
Poliklinika – 3. februar <strong>2012</strong><br />
Spoštovani,<br />
za prijaznost in profesionalen odnos želim pohvaliti<br />
gospo Simono iz travmatološke ambulante na<br />
Polikliniki.<br />
Klinika za infekcijske bolezni in vročinska stanja –<br />
24. januar <strong>2012</strong><br />
Rad bi pohvalil dr. Tomaža Vovka, Klinika za infekcijske<br />
bolezni in vročinska stanja, za prijaznost in iskrenost.<br />
Hvala.<br />
Tadej Skoberne<br />
S svojo prijaznostjo mi je polepšala dan!<br />
Vse dobro vam želim,<br />
Uršula Debevec<br />
Ginekološka klinika – 15. januar <strong>2012</strong><br />
Spoštovani,<br />
Kaj menijo o nas<br />
KO za žilne bolezni – 9. februar <strong>2012</strong><br />
Gospe prof. dr. Ireni Keber in gospodu doc. dr.<br />
Matiji Kozaku ter ekipi za rehabilitacijo srca se<br />
iskreno zahvaljujem, da so s svojim znanjem in<br />
prizadevnostjo dosegli izrazito izboljšanje zdravstvenega<br />
stanja mojega srca. Prisrčna hvala!<br />
Srečno! Roman Fakin<br />
KO za plastično,<br />
rekonstrukcijsko, estetsko<br />
kirurgijo in opekline – 5. januar <strong>2012</strong><br />
Na vašem oddelku za opekline in plastično<br />
kirurgijo sem bila sprejeta zaradi rekonstrukcije<br />
dojke po operaciji. Pohvaliti moram večino<br />
osebja, zdravnike in pa sestre, ki niste tam le<br />
zaposleni, ampak dajete občutek, da to delate s<br />
srcem. Res mi je veliko pomenila vaša prijaznost,<br />
vaši pogovori in odgovori na vsa vprašanja, saj<br />
sem se tiste dni počutila kot da sem edina in<br />
sama s tako diagnozo. Hvala od srca, vsem bom<br />
povedala to izkušnjo in jim rekla, da se skupaj z<br />
vami vse izteče dobro.<br />
Lepe praznike in prisrčen pozdrav,<br />
Ivana Jazbinšek<br />
v ponedeljek, 9. januarja <strong>2012</strong>, sem bila sprejeta na vašo kliniko, in<br />
sicer na Ginekološki oddelek v 3. nadstropje, oddelek C2, ker sem bila<br />
naslednji dan, v torek, 10. januarja <strong>2012</strong>, po 12. uri operirana. To je<br />
bila prva taka operacija v mojem življenju.<br />
Ob tej priložnosti se najlepše zahvaljujem medicinskemu osebju UKC<br />
<strong>Ljubljana</strong>, Ginekološkega oddelka C2, medicinskemu osebju intenzivne<br />
nege, anestezistoma v operacijski (zelo prijazen mlad gospodič in<br />
gospa dr. Beljanski) ter medicinski sestri Mileni (ki me je poklicala po<br />
telefonu za poseg). Ko me je osebje iz oddelka peljalo v operacijsko,<br />
so me spraševali, kdo bo moj operater. Odgovorila sem jim, da bo to<br />
gospod dr. Leon Meglič. Rekli so mi, da je to več, kot če bi<br />
zadela na lotu. In še kako prav so imeli.<br />
Ob tej priložnosti se gospodu dr. Leonu Megliču iz srca<br />
iskreno zahvaljujem in mu želim, da mu bo uspešno delo, ki si<br />
ga je zastavil, tudi v prihodnje v veselje, izziv in zadovoljstvo<br />
ter da naj ga pri vsem tem vedno spremljata sreča in dobra<br />
volja.<br />
In še to ... Ko sem po operaciji še ležala na intenzivnem<br />
oddelku, je zjutraj okoli 8. ali 9. ure skozi vrata vstopila<br />
prijazna gospa (zdravnica) in povpraševala po meni. Ko<br />
sem ji povedala, da sem to jaz, je pristopila do moje postelje<br />
in me vprašala po počutju. Povedala mi je, da je bila tudi ona<br />
prisotna pri moji operaciji, ki jo je vodil gospod dr. Leon Meglič.<br />
Ob svoji zmedenosti po posegu je žal nisem uspela vprašati<br />
po imenu in priimku ali pa nisem uspela slišati, kdo je bila ta<br />
zdravnica. Zato vas prosim, če boste slučajno izvedeli zanjo, da<br />
se ji zahvalite še v mojem imenu za njen vloženi trud in srčnost.<br />
Zdaj sem že v domači oskrbi in moje počutje se počasi izboljšuje<br />
v upanju še na dobre izvide HP.<br />
Še enkrat hvala vsem in vsakemu posebej.<br />
Lep sončen zimski pozdrav, Vlasta Klemenčič Berčon<br />
30
Porodnišnica, Enota intenzivne terapije in nege<br />
Pozdravljeni,<br />
pišem vam kot mati nedonošenke Anne Marie Tremolada (Pogač, deklica), ki se je 23. oktobra<br />
2011 rodila v Porodnišnici <strong>Ljubljana</strong>. Doma smo šele tri tedne, kar pomeni, da smo več<br />
kot tretjino leta prebili v porodnišnici v Enoti za intenzivno terapijo in nego novorojenčkov –<br />
nedonošenčkov.<br />
Takšna dolga doba je za naju kot starša pomenila mesece skrbi, strahu, dvomov, tudi obupa<br />
zaradi težavnega zdravstvenega stanja hčerke. Nihče ne more vedeti ali si predstavljati, kaj<br />
doživljaš kot mati/oče otroka ob takšnih trenutkih, zato je še toliko bolj pomembno, na kakšne<br />
ljudi v takšni situaciji naletiš, oziroma kdo zdravi in skrbi za tvojega otroka. Potrebuješ kar<br />
nekaj časa, da se prilagodiš nastali, popolnoma nepričakovani situaciji. V tem času znaš<br />
zastavljati naporna, tudi ponavljajoča se vprašanja zdravnikom, sestram, komur koli na oddelku<br />
... Si pač neizmerno želiš, da bi se našel nekdo, ki bi ti rekel, da bo s tvojim otrokom vse<br />
v redu, da je (bo) zdrav. Poleg tega imaš v času zdravljenja nedonošenčka v bolnišnici veliko<br />
nihanj razpoloženja. Ta so ponavadi povezana z zdravstvenim stanjem tvojega otroka.<br />
KULTURNO UMETNIŠKO<br />
DRUŠTVO KLINIČNEGA CENTRA<br />
IN MEDICINSKE FAKULTETE<br />
DR. LOJZ KRAIGHER<br />
Iz vsega opisanega je najbrž razvidno, kako težavno delo opravlja celoten tim na tem oddelku.<br />
Da v zdravljenje pri njih ni vključen samo nedonošenček, v paketu dobijo (če hočejo ali<br />
ne) tudi oskrbo staršev. In prav zaradi tega izrekava VELIKO POHVALO vsemu osebju Enote<br />
za intenzivno terapijo in nego novorojenčkov – nedonošenčkov, ker vedo, kaj delajo – delajo<br />
dobro za otroka in tudi staršem pomagajo poiskati pot naprej. Pohvala gre vsej ekipi<br />
pediatrov, saj se vidi, da svoje delo opravljajo z velikim veseljem in srčnostjo, seveda tudi zelo<br />
strokovno. Vseeno pa moram izpostaviti in še posebej pohvaliti oba pediatra, ki sta bdela<br />
nad Anno Mario, to sta dr. Lev Bregant in dr. Tomaž Križnar. Ekipo medicinskega osebja zelo<br />
profesionalno vodi gospa Mirjam Marn. Bolj ustrezne osebe na tem mestu ne bi mogli izbrati.<br />
Kljub obilici dela vedno najde čas za razumevanje, pogovor, obrazložitev ... Z občutkom izbere<br />
prave besede in nikoli ji to ni odveč. Zato ji gre še posebna zahvala. Tudi vsej ekipi medicinskih<br />
sester, babic, se vidi, da svoje, sicer zelo odgovorno in težavno delo opravljajo z veseljem in se<br />
do 'mini štručk' obnašajo z občutkom. Tako bi se Anna Maria, če bi že znala govoriti, zahvalila<br />
prav vsem sestram in 'bratu', ki so za njo tako lepo skrbeli, prav se jim zahvaljujeva midva.<br />
Priznamo, da so nam 'zlezli pod kožo' in da pogosto mislimo nanje.<br />
V oskrbo Anne Marie pa so bili vključeni še drugi, pohvalili bi gospo Mojco Štos, ki je pripravljena<br />
priskočiti na pomoč v vsakem trenutku. Neutrudno skrbi tako za nedonošenčke kot<br />
starše tistih otrok, ki domov na žalost ne bodo odšli zdravi, za kar je potreben še prav poseben<br />
pristop, ki ga lahko ima le srčna oseba.<br />
V srce se nam je zapisala tudi sestra Vilma iz laktarija, ki poskrbi, da že s svojim prihodom in<br />
pozdravom v prostor posije sonce (pa četudi zunaj dežuje), pa tudi vse 'punce' iz laktarija.<br />
Seveda ne moremo mimo dveh fizioterapevtk, Lidije Žgur in Mateje Medjimurec, ki ne samo da<br />
sta nas naučili pravilnega ravnanja z nedonošenčkom, ampak sta tudi veliko časa 'telovadili' z<br />
Anno Mario in tako ustvarili odlično osnovo za njeno nadaljnjo nevrofizioterapijo.<br />
Moja osebna 'rešiteljica' pa je pediatrinja dr. Pogorevčeva, ki premore izjemen socialni občutek<br />
in se v pravem trenutku znajde na pravem mestu ter pove prave pomirjujoče besede. Je zelo<br />
pozitivna oseba in tako je delovala tudi name. Verjetno boste iz napisanega spoznali, da so bili<br />
pretekli meseci za naju psihično zelo naporni. Vendar sem prepričana, da bi bili brez takšne<br />
ekipe, ki sva jo imela priložnost spoznati ob zdravljenju najine hčerke Anne Marie, še težji, če<br />
ne brezupni. Tako pa kljub vsemu prestanemu s pogumom in pozitivizmom gledava v prihodnost<br />
ter se veseliva vsakega hčerkinega napredka. In prav zaradi tega bi se še enkrat želela<br />
vsem navedenim iz srca zahvaliti. Verjetno še sami niso vedeli, da so imeli v preteklih mesecih<br />
tako pomembno vlogo. V življenju Anne Marie, kot tudi njenih staršev, zato najlepša hvala.<br />
Roberto Tremolada in Simona Pogač, Rečica ob Savinji<br />
Vokalna skupina<br />
VOX MEDICORUM<br />
IŠČEMO NOVE<br />
PEVKE IN PEVCE<br />
Sezona 2011/12 je v polnem zamahu, mi<br />
pa polni energije in zanosa komaj čakamo,<br />
da lahko prepevamo. Vsi, ki imate veselje<br />
do glasbe in bi radi prepevali, uživali in<br />
se zabavali v prijetni družbi pevcev zbora<br />
Vox Medicorum, vljudno vabljeni!<br />
Vaje imamo vsako sredo ob 20. uri<br />
v UKC <strong>Ljubljana</strong>, predavalnica 4.<br />
Če bi radi prepevali v našem zboru,<br />
pokličite Polonco Mali na<br />
tel. 041 922 947.<br />
Vabljeni!