You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
vizionarju, ki menda pozablja, da mu po ţilah teče 'samo sok današnje dobe', o oblikah, ki so lahko le<br />
osebne, če hočejo biti umetniške in se zato večno spreminjajo, z njimi (…) tudi lepota'' (Ibid, str. 58).<br />
Kosovel predstavlja trpljenje kot bolečino, izraţeno skozi lirski subjekt, ki opisuje psihofizično<br />
bolečino in bolečino Človečanstva. Bolečina je korak k spremembi, zato ne govorimo<br />
zgolj o razumskem dojemanju, pač pa o izkustveno-razumskem sprejemanju in razumevanju<br />
potrebe po njeni dovršenosti in zaključenosti.<br />
Ena izmed Kosovelovih tem, v eseju Umetnost in proletarec, je prav notranja človeška stiska,<br />
ki povzroča bolečino. V času ekspresionizma je proletarski ţivelj s 'kriki' in 'nokturnimi'<br />
barvami opozarjajo na bivanjsko stisko v človeku, medtem ko futuristi izraţajo nekakšno<br />
notranjo ţeljo, ki ni bila udejanjena, temveč je ostala prikrita v fikciji, obenem pa povzročala<br />
to isto nelagodje, nemoč, jezo. Da človek razume pomen, zakaj je prišlo oziroma mora priti do<br />
bolečine, mora uporabiti um, ki pa ga je mehanizacija v začetku 20. stol. zavirala. Kosovel<br />
sprašuje, ''zakaj izobraţevati, čemu kultivirati ljudstvo'', hkrati pa ţe podaja odgovor, ''ker je<br />
edino kultura tista, ki lahko prenovi in preobrazi človeka'' (Kosovel, 1977, str. 26). Bolečina<br />
je del procesa in je nujno potrebna, ker svari pred dobrim in zlim, opozarja, kaj je za človeka<br />
dobro in kaj ne, hkrati pa pripelje do preobrazbe. Preobrazba pa je pozitivni dejavnik, v<br />
kolikor ne postane ideologija, saj slednja zopet pripelje do točke 'narodnega enoumja', namen<br />
kulture pa je, da ''usposablja človeka pretrpeti in ţrtvovati se za zmago ideje'' (Ibid).<br />
Omenjena ideja se je v času, v katerem je ţivel Kosovel, smatrala kot nekaj, kar mora biti<br />
enoumno usklajeno kot večinsko mnenje, a vedno v podporo politični ideologiji, ki je bila<br />
osnova za nevarno delovanje nacije. S tem se jasno izriše, da je vzrok bolečine, ki je preţemal<br />
tako Kosovelove pesmi kot tudi njegova ostala literarna dela, v nacionalizmu.<br />
''Umetnik, ki je v vojni doţivel tragedijo človeka, se je uprl druţbi, v nji zagledal krivca – zato se je<br />
vrgel v naročje skrajnemu individualizmu ničejanstva. Osvoboditev individualizma pa je zagledal v<br />
anarhizmu'' (Zadravec, 1986, str. 142).<br />
''[Kosovel] ni priznaval niti zgolj idealnega izvora umetnostne smeri niti jih ni imel zgolj za<br />
nasprotujoče člene prejšnjim stilom, torej zgolj za dialektično zakonitost znotraj zgodovine umetnosti,<br />
je tudi ekspresionizem motiviral predvsem s stvarnim človeškim stanjem in druţbo, njegovo vsebino in<br />
obliko je vezal na ţivljenje vojnega in povojnega časa. Trdil je, da ekspresionizma ni rodil nazor, niti se<br />
ni rodil 'v umetnosti', rodil se je ' v ţivljenju', rodila ga je evropska 'gospodarska vojna', na Slovenskem<br />
pa je pognal po vojni 'iz naših obupnih razmer, iz štirikratne razkosanosti naroda'. Nastala je nova doba<br />
ali 'doba ekspresionizma v ţivljenju', 'mrtva generacija' te dobe je vsesala 'glad in grozo vojne', hkrati pa<br />
začutila, da so v prihodnost obrnjene niti potrgane, da je bila zapredena v brezpotje kaosa: In rodil se je<br />
ekspresionizem iz človeštva'' (Ibid, str. 143).<br />
Če povzamemo nekatere teze iz zgornjih okoliščin, lahko rečemo, da je ekspresionizem v<br />
tedanjem času nastal na osnovi atmosfere, ki je prevladovala v svetu. To je bil svet<br />
industrializacije, mehanizacije in sile, ki ni dopuščala čutenja, etičnosti, človeka ni jemala kot<br />
35