PR3-2010 - Pedagogické rozhľady - Metodicko-pedagogické centrum
PR3-2010 - Pedagogické rozhľady - Metodicko-pedagogické centrum
PR3-2010 - Pedagogické rozhľady - Metodicko-pedagogické centrum
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
22<br />
PEDAGOGICKÉ ROZH¼ADY 3/<strong>2010</strong><br />
KURIKULÁRNÍ REFORMA V ÈESKÝCH ŠKOLÁCH<br />
Z POHLEDU ØEDITELÙ ŠKOL<br />
Milan Pol, Lenka Hloušková, Petr Novotný, Martin Sedláček, Filozofická fakulta, Masarykova univerzita, Brno<br />
Anotace: V tomto textu se zaměříme na jednu z významných změn v českém základním školství, která probíhá zhruba v posledních<br />
pěti až sedmi letech. Jedná se o proces spuštění kurikulární reformy českých základních škol. Prioritně nás zajímá role<br />
ředitelů škol v tomto procesu a konkrétně se zaměříme na reakce ředitelů základních škol na požadavek vytvořit školní<br />
vzdělávací program. Na základě svých nálezů se pokusíme formulovat principy udržitelnosti této změny v kontextu rozvoje<br />
základních škol.<br />
Klíčová slova: změna, kurikulární reforma, ředitelé škol<br />
(dokončenie z minulého čísla)<br />
Ředitel hrdina<br />
Typ „hrdiny” představuje ředitele škol, kteří spatřují v ŠVP<br />
zejména zásah do běžného chodu školy. Možnost koncipovat<br />
škole vlastní specifický vzdělávací program proto spojují<br />
nejčastěji s problémy, které tato práce „navíc” může přinést.<br />
Symbolem kurikulární reformy je pro „ředitele hrdiny” tedy<br />
administrativní zátěž nebo také nedostatek času či financí.<br />
Postoj představitelů tohoto přístupu popisuje jeden z nich<br />
následovně: „Celý projekt reformy nešel v podstatě nijak<br />
ovlivnit. Vzniklo monstrózní dílo se složitými pravidly tvorby<br />
školního vzdělávacího programu. Pro školy je to pak administrativně<br />
náročná záležitost. A v tomto duchu se odvíjela<br />
celá tato část školské reformy. Všechno narychlo, bez<br />
dostatku informací i peněz a vše provázející nejistotou.”<br />
Za jediné možné řešení, jak překonat tyto i další obtíže,<br />
považují „ředitelé hrdinové” výraznou vlastní iniciativu. Jinak<br />
řečeno, podle jejich přesvědčení lze požadavky vyplývající<br />
z kurikulární reformy smysluplně zvládnout tehdy, pokud ředitel<br />
převezme hlavní odpovědnost za ŠVP na svá bedra. Tuto<br />
dominantní pozici uplatňují ředitelé především v rozhodování<br />
o profilaci školy, hodinové dotaci jednotlivých oborů i dalších<br />
klíčových tématech spojených s tvorbou ŠVP. Pedagogický<br />
sbor má možnost jednotlivé návrhy a rozhodnutí ředitele pouze<br />
připomínkovat. Tento stav dobře ilustruje následující citace:<br />
„Když jsem vše zvážila, tak jsem dospěla nakonec k tomu,<br />
že ty hlavní části ŠVP zpracuji sama a ostatní pedagogy<br />
s nimi jen seznámím a vyzvu je k připomínkování.” Přístup<br />
hrdiny zároveň neznamená, že by ředitelé vykonávali veškerou<br />
práci spojenou se vzdělávacím programem sami. Častou<br />
strategií je cílené úkolování jednotlivých učitelů či jejich skupin.<br />
Učitelé tak na základě přesného zadaní vypracovávají dílčí<br />
části samotného vzdělávacího programu. Rozhodování zůstává<br />
privilegiem ředitele.<br />
Zdá se, že existují dvě hlavní příčiny „hrdinského” pojetí<br />
řízení. V prvním případě volí ředitelé tento přístup v relativně<br />
menších školách. Důvodem je omezená kapacita<br />
<strong>pedagogické</strong>ho sboru. Částečně jde vlastně o hrdiny z nouze.<br />
Ředitel bere odpovědnost za ŠVP na sebe, protože není nikdo<br />
jiný. „Když jsem coby ředitel naší školy přemýšlel, kdo<br />
by mohl být koordinátorem ŠVP, kdo by mohl navštěvovat<br />
pravidelná školení, kdo by mohl často ve škole chybět,<br />
za koho je nejméně bolestivý zástup, došel jsem k názoru,<br />
že pouze já, protože mám nejméně hodin, které se budou<br />
muset odučit.” V těchto případech ředitel nejenom rozhoduje<br />
o podstatných tématech, ale většinu konkrétní práce s tvorbou<br />
vzdělávacího programu i sám vykonává.<br />
K přístupu „hrdiny” se uchylují ředitelé ještě z jiného<br />
důvodu. Příčinou je určitá nedůvěra ve schopnosti vlastního<br />
<strong>pedagogické</strong>ho sboru. Ředitel v takovém případě vychází<br />
z představy, že vzhledem k legislativní odpovědnosti, kterou<br />
má za školu, nelze přenechat rozhodovací pravomoci týkající<br />
www.rozhlady.pedagog.sk<br />
se otázek ŠVP nikomu dalšímu ve škole. Dominance v rozhodování<br />
v podobě strategie posledního slova je proto vedena<br />
obavou, že by mohl vzniknout nekvalitní program. Jeden<br />
z respondentů uvádí: „Role ředitele je nezastupitelná v tom<br />
rozhodování. Učitelé můžou mít nerealistické představy<br />
o to, kolik hodin například věnovat jednotlivým vyučovacím<br />
předmětům apod. Ten ředitel vidí s přihlédnutím na<br />
aprobační složení <strong>pedagogické</strong>ho sboru. Prostě na řediteli<br />
bude vždy záležet, jakých výsledků bude škola dosahovat.”<br />
Naše data zároveň naznačují, že skrytým (nevyjadřovaným)<br />
motivem přístupu „hrdiny” může být také posílení<br />
vlastní prestiže ve škole. Převzetím takřka veškeré odpovědnosti<br />
za přípravu a tvorbu vzdělávacího programu ředitelé<br />
ve škole vlastně demonstrují svoji kompetentnost v <strong>pedagogické</strong><br />
oblasti. Takový postoj samozřejmě nese také riziko špatných<br />
rozhodnutí a může být ve svém výsledku také kontraproduktivní.<br />
Zdá se ale, že možnost ukázat ostatním, že složitý<br />
úkol vzdělávacích programů dobře zvládají, je pro část našeho<br />
vzorku skutečně lákává, a proto jejich volbou je právě popsaný<br />
přístup hrdiny. „Když jsem vše zvážila, tak jsem dospěla<br />
nakonec k tomu, že ty hlavní části ŠVP zpracuji sama a ostatní<br />
pedagogy s nimi jen seznámím a vyzvu je k připomínkování.<br />
Musím podotknout, že se toto řešení nikoho nedotklo<br />
jako moje nedůvěra. Spíše naopak ho nakonec všichni<br />
přivítali, protože práci na ŠVP pociťují jako velkou zátěž<br />
a navíc a ocenili, že jsem to takto dělala.”<br />
Celkově lze říci, že ředitel hrdina má k celé kurikulární<br />
reformě spíše neutrální vztah. Podstatou tohoto přístupu<br />
v obou popsaných formách je dominance v rozhodování<br />
o klíčových otázkách. Příčinou může být ředitelova nedůvěra<br />
ke sboru - pouze on je schopen úkol splnit, nebo tak ředitel<br />
reaguje nedostatek zdrojů (finančních i personálních) - vlastní<br />
práce je ekonomicky i jinak nejefektivnější. Je zřejmé, že přístup<br />
„hrdiny” nese z dlouhodobého hlediska riziko v podobě ztráty<br />
motivace u učitelského sboru.<br />
Ředitel inovátor<br />
Ředitel „inovátor” přistupuje k školním vzdělávacím programům<br />
jako k šanci školu vnitřně rozvíjet. V očích těchto<br />
ředitelů nabízí kurikulární reforma především příležitost<br />
pracovat na profilu školy, zapojit učitelský sbor do aktivit mimo<br />
přímou výuku ve třídách a obecně prostor pro kreativitu. Příklad<br />
přístupu komentuje jeden z představitelů typu „inovátora”:<br />
„Myšlenku zavést svůj vlastní školní vzdělávací program<br />
jsem přivítal poměrně se značným nadšením. Mít možnost<br />
od základů postavit si „svoji” školu jsem vnímal jako velkou<br />
šanci. Trefilo se nám to tehdy přesně do toho, o čem jsme<br />
dlouho uvažovali a neustále diskutovali. Určovat obsah ve<br />
spolupráci s partnery a to dle regionálních podmínek byla<br />
pro nás prostě úžasná představa.” Školní vzdělávací programy<br />
představují pro „inovátory” vedle možnosti koncipovat obsah<br />
také nástroj, jak pracovat na zkvalitňování výukové činnosti