MASARYKOVA UNIVERZITA V BRNÄ - Filozofická fakulta MU ...
MASARYKOVA UNIVERZITA V BRNÄ - Filozofická fakulta MU ...
MASARYKOVA UNIVERZITA V BRNÄ - Filozofická fakulta MU ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>MASARYKOVA</strong> <strong>UNIVERZITA</strong><br />
V BRNĚ<br />
FILOZOFICKÁ FAKULTA<br />
Ústav české literatury a knihovnictví<br />
Kabinet knihovnictví<br />
Zákon o svobodném přístupu<br />
k informacím versus zákon na ochranu<br />
osobních údajů<br />
Bakalářská práce<br />
Autor práce: Jana Holá<br />
Vedoucí práce: Mgr. Věra Jurmanová Volemanová<br />
Brno 2005
Bibliografický záznam<br />
HOLÁ, Jana. Zákon o svobodném přístupu k informacím versus zákon na<br />
ochranu osobních údajů. Brno: Masarykova univerzita, Filozofická <strong>fakulta</strong>,<br />
Ústav české literatury a knihovnictví, 2005. 79 s. Vedoucí diplomové práce<br />
Mgr. Věra Jurmanová Volemanová.<br />
Anotace<br />
Bakalářská práce „Zákon o svobodném přístupu k informacím versus zákon na<br />
ochranu osobních údajů“ poskytuje náhled na dvě základní lidská práva: právo<br />
na informace a právo na soukromí. V úvodní části tato práce krátce pojednává<br />
o vývoji lidských práv a jejich zatřídění v mezinárodním kontextu. Dále<br />
poukazuje na zakotvení práva na informace a práva na soukromí jak v České<br />
republice tak i v zahraničí s ohledem na výše uvedené zákony. Přehled<br />
zakotvení těchto práv je přiblížen z hlediska historie i současnosti. Hlavním<br />
cílem a zároveň metodou této bakalářské práce je rozbor výše uvedených<br />
zákonů s nahlédnutím na problematiku jejich vztahu.<br />
Annotation<br />
Bachelor work „Law of free access to information vs. Law of personal data<br />
protection” offers a view of 2 basic human rights: right for information and<br />
right of privacy. Prologue of the work briefly deals about development of<br />
human rights and its sorting within international context. Furthermore it deals<br />
about integration of rights for information and rights of privacy in Czech<br />
Republic as well as abroad (with reference to laws mentioned above). In<br />
addition it deals about historical development of these rights up to now with<br />
rights integration overview. Particular aim of this bachelor work is to analyse<br />
mentioned laws with insight into their relation.
Klíčová slova<br />
Právo na informace, právo na soukromí, legislativa ČR, zahraniční legislativa,<br />
zákony, osobní údaj, svobodný přístup k informacím.<br />
Keywords<br />
Rights of free access to information, right of privacy, legislation of the Czech<br />
Republic, laws, personal date, free access to information.
Prohlášení<br />
Prohlašuji, že jsem předkládanou práci zpracovala samostatně a použila jen<br />
uvedené prameny a literaturu. Současně dávám svolení k tomu, aby tato<br />
diplomová práce byla umístěna v Ústřední knihovně FF <strong>MU</strong> a používána ke<br />
studijním účelům.<br />
V Brně dne 10. dubna 2005<br />
Jana Holá
Poděkování<br />
Na tomto místě bych ráda poděkovala své vedoucí práce Mgr. Věře Jurmanové<br />
Volemanové za její odborné vedení, pomoc a připomínky k bakalářské práci.
Obsah<br />
ÚVOD …………………………………………………………………………… 8<br />
1. VYMEZENÍ ZÁKLADNÍCH POJMŮ …………………………………… 14<br />
2. ÚSTAVNÍ ZAKOTVENÍ PRÁVA NA PŘÍSTUP K INFORMACÍM<br />
A PRÁVA NA OCHRANU OSOBNÍCH ÚDAJŮ ………………………. 18<br />
2.1. ÚSTAVNÍ LISTINA ČSR ………………………………………………... 18<br />
2.2. ÚSTAVA ČESKÉ REPUBLIKY ………………………………………… 19<br />
2.3. LISTINA ZÁKLADNÍCH PRÁV A SVOBOD …………………………. 20<br />
2.3.1. Styčné body Listiny s právem na informace………………………… 21<br />
2.3.2. Styčné body Listiny s právem na ochranu osobních údajů ……… 22<br />
3. PRÁVNÍ LEGISLATIVA V ZAHRANIČÍ ……………………………… 24<br />
3.1. THE FREEDOM OF INFORMATION ACT ……………………………. 24<br />
3.2. GOVERNMENT IN THE SUNSHINE ACT …………………................. 24<br />
3.3.MEZINÁRODNÍ DOKUMENTY ZÁKLADNÍCH LIDSKÝCH PRÁV... 25<br />
3.4. DOKUMENTY EVROPSKÉHO PARLAMENTU, RADY EVROPY A<br />
EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ ……………………………………… 26<br />
3.5. PŘEHLED NAVAZUJÍCÍCH SMĚRNIC A DOPORUČENÍ …………… 28<br />
4. PRÁVNÍ LEGISLATIVA V ČESKÉ REPUBLICE …………………….. 31<br />
4.1. SVOBODNÝ PŘÍSTUP K INFORMACÍM …………………………….. 31<br />
4.1.1. Projednávání a schválení IZ ………………………………………… 32<br />
4.2. OBECNÁ ÚPRAVA IZ …………………………………………………. 35<br />
4.2.1. Účel IZ ………………………………………………………………… 37<br />
4.2.2. Vymezení pojmů v souvislosti s IZ ………………………………… 37<br />
4.2.3. Informace a informační povinnost ………………………………… 39<br />
4.2.4. Omezení práva na informace ……………………………………… 43<br />
4.2.5. Vliv IZ na činnost veřejné správy ………………………………… 50<br />
4.3. OCHRANA SOUKROMÍ ……………………………………………….. 55<br />
4.3.1. Projednávání a schválení ZOÚ …………………………………… 56
4.3.2. Účel ZOÚ ……………………………………………………………… 58<br />
4.3.3. Vymezení pojmů v souvislosti se ZOÚ ……………………………… 58<br />
4.3.4. Působnost ZOÚ ………………………………………………………… 61<br />
4.3.5. Povinnosti správců a zpracovatelů ………………………………… 62<br />
4.3.6. Úřad pro ochranu osobních údajů ………………………………… 66<br />
4.3.7. Ochrana práv subjektu údajů ………………………………………… 68<br />
4.3.8. Předávání osobních údajů do jiných států ………………………… 69<br />
5. VZTAH PRÁVA NA INFORMACE A PRÁVA NA SOUKROMÍ ……. 70<br />
ZÁVĚR …………………………………………………………………………. 72<br />
POUŽITÁ LITERATURA ……………………………………………………. 74<br />
PŘÍLOHY ………………………………………………………………………. 89
Úvod<br />
Je tomu dávno, kdy poprvé spatřil světlo světa „zákon“. Dokladem<br />
toho je dioritová stéla 1 , na níž je zaznamenán zákoník krále Chammurapiho<br />
z Babylónu. Právní normy se postupně formovaly po mnoha staletí s kulturní<br />
vyspělostí národů stejně tak jako lidská práva. Na samotný pojem lidských<br />
práv můžeme nazírat z pohledu mnoha vědních disciplín. Stěžejní význam má<br />
v tomto případě zejména věda o člověku, která zahrnuje jak vědy přírodní,<br />
medicínské, tak i vědy společenské.<br />
Jak se lidská práva vyvíjela? Zřejmě od doby, kdy vůbec život započal<br />
a kdy si člověk jako živoucí tvor počal uvědomovat sám sebe i své nároky na<br />
život. Šlo o nároky biologické, ekologické a etologické, které vyplývaly ze<br />
samotné přírody a které byly vázány na schopnost jedince tyto nároky<br />
uspokojit. Základní hodnotou těchto nároků se stalo zachování a ochrana života<br />
samotného. S nároky na kvalitu života vznikla přirozená práva, která se stala<br />
základním vzorem lidského chování potřebného pro zachování druhů živých<br />
tvorů. Odborníci na srovnávací ústavní právo považují archetypy lidského<br />
chování, které jsou ověřené potřebou a zkušeností, za základ lidských práv.<br />
Přirozená práva se stala vzorem i pro základní práva občanská, která jsou<br />
spojena se vznikem státu. 2 ∗<br />
1 Nejrozsáhlejší a nejstarší dochovaný právní kodex. Stéla je vysoká 2,25 m; její reliéf<br />
zobrazuje krále Chammurapiho a boha Slunce; obsahuje 282 paragrafů s prologem a epilogem<br />
vytesaných klínovým písmem. Stéla byla nalezena při výkopech v Súzách, kam byla ve 12.<br />
stol. př.n.l. odvlečena elamskými kmeny jako válečná kořist. Nyní je uložena v Louvru.<br />
viz Všeobecná encyklopedie ve 4 svazcích.. Díl 2., G-L. Praha : Nakladatelský dům OP, 1997.<br />
s. 215<br />
2 BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo. 2. přeprac.<br />
vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. 479 s.<br />
∗ Poznámka: Zvykové právo (obyčejové) - bylo uplatňováno v rodových společnostech dávno<br />
před vznikem právních států. Zajímavé je, že i v některých vyspělých společnostech se stále<br />
uplatňuje.<br />
8
„Právy lidskými označujeme tedy ta práva a svobody, které soudobé<br />
lidské společenství obecně uznává za práva a svobody všech lidí, bez ohledu na<br />
stát ve kterém žijí a která mají především osobní charakter. Právy občanskými<br />
rozumíme ta práva, která vyplývají ze statusu člověka jako občana určitého<br />
státu.“ 3 Dnešní demokratická společnost v čele s různými mezinárodněprávními<br />
institucemi rozumí lidskými a občanskými právy:<br />
Principy, které se staly akceptované i závazné pro demokratickou<br />
euroamerickou oblast (takovéto principy mají nadústavní charakter;<br />
jsou vyjádřena v ústavě každého demokratického státu).<br />
Principy, které byly upravené výslovně ústavou nebo převzaty<br />
ústavními soudy z jiných již ústavně zakotvených lidských práv.<br />
Práva obsažená v mezinárodně právních aktech multilaterálního<br />
charakteru.<br />
Principy, které jsou zakotveny v právních aktech postupně vznikajících<br />
nadstátních útvarů.<br />
Katalog s obecným tříděním lidských a občanských práv byl historicky<br />
nejdříve uveden v mezinárodněprávních a ústavních aktech o těchto<br />
právech. 4 Novou koncepci třídění lidských a občanských práv ve<br />
sjednocující se Evropě, představuje Charta Evropské unie.<br />
3 BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo. 2. přeprac.<br />
vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. s. 161.<br />
4 Úmluva o ochraně lidských práv a svobod, ve znění protokolů č. 3, 5, 8 z roku 1950, přijatá<br />
ČSFR v roce 1992 pod č. 209/1992 Sb., Dodatkový protokol k Úmluvě o ochraně lidských<br />
práv a základních svobod z roku 1952, přijatý ČSFSR v roce 1992 pod č. 209/1992 Sb.;<br />
Evropská sociální charta z roku 1961; Mezinárodní pakt o občanských a politických právech<br />
z roku 1966, přijatý ČSSR v roce 1976 pod č. 120/1976 Sb.; Mezinárodní pakt o<br />
hospodářských, sociálních a kulturních právech z roku 1966, přijatý ČSSR v roce 1976 pod č.<br />
9
„Charta základních práv Evropské unie je společnou právně<br />
nezávaznou deklarací Evropské Rady, Evropské Komise a Evropského<br />
parlamentu“. 5<br />
Neznamená to, že by autoři Charty neuznávali tradiční obecné třídění<br />
předchozích mezinárodněprávních a ústavních aktů. Dle odborníků je „ […]<br />
opustili z toho důvodu, aby při vypracování textu Charty mohli vyjádřit rovné<br />
hodnotové postavení všech práv, která jsou do ní jako základní zahrnuta.“ 6<br />
V konečném důsledku to znamená pouze teoretické opuštění dosud<br />
mezinárodněprávně i ústavněprávně akceptovaného třídění lidských a osobních<br />
práv, v jehož pojetí jsou práva osobní a politická jednoznačně nadřazena<br />
hospodářským, sociálním a kulturním právům. Nové pojetí lidských a<br />
občanských práv Charty Evropské unie je významné a zajímavé pro jejich<br />
rovnocenné chápání, které vyjadřuje jednotné pojetí kvalit lidského života. 7<br />
Pro lepší orientaci i další souvislosti vyplývající z mojí práce, bych<br />
ráda uvedla přehled obecného třídění lidských a občanských práv i nové třídění<br />
těchto práv Chartou Evropské unie.<br />
Obecné tradiční třídění lidských a občanských práv :<br />
120/1976 Sb.; Opční protokol k Mezinárodnímu paktu o občanských a politických právech<br />
z roku 1966, přijatý ČSFR v roce 1991 pod č. 169/1991 Sb.<br />
5 BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo. 2. přeprac.<br />
vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. s. 215.<br />
6 TAMTÉŽ, s. 217<br />
7 Odborníci na srovnávací ústavní právo poukazují na nutnost změn některých konkrétních<br />
ustanovení (způsob formulace) základních lidských práv Charty . Podle nich jsou tato<br />
ustanovení na mnoha místech pouze „deklaratorní“, t. z., že v ústavní a právní praxi mají<br />
neaplikovatelný charakter.<br />
viz BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo.<br />
2. přeprac. vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. s. 231.<br />
10
Osobní práva a svobody – osobní nedotknutelnost, nedotknutelnost<br />
obydlí a dopravovaných zpráv, záruky proti neoprávněnému uvěznění,<br />
svoboda pobytu, svoboda vyznání , právo na soukromé vlastnictví,<br />
svoboda smýšlení.<br />
Politická práva a svobody – svoboda slova, tisku, šíření zpráv,<br />
svoboda shromažďovací, svoboda spolčovací, právo volební.<br />
Sociální, hospodářská a kulturní práva – svoboda práce, právo na<br />
práci, právo na odborové organizování, právo na nemocenské a sociální<br />
zabezpečení, právo na vzdělání, právo na ochranu zdraví.<br />
Nové třídění lidských a občanských práv zavedené Chartou Evropské unie:<br />
Práva vyjadřující lidskou důstojnost (v Chartě obecné označení<br />
Důstojnost; právo na život se zákazem trestu smrti, právo na integritu<br />
osobnosti, zákaz otroctví a nucených prací)<br />
Práva vyjadřující svobody ( v této kategorii jsou obsažena jak práva<br />
osobní, politická, tak i práva hospodářská a kulturní)<br />
Práva vyjadřující rovnost (tradiční rovnost před zákonem, práva<br />
dítěte)<br />
Práva vyjadřující solidaritu (souhrn práv artikuluje především práva<br />
hospodářská a sociální – tzv. třetí generace lidských práv, k nimž je<br />
zařazeno i právo na životní prostředí a právo na ochranu spotřebitele,<br />
jako práva čtvrté generace)<br />
11
Práva občanů (obsahuje práva, která vyplývají z institutu občanství<br />
EU; právo volit a být volen, právo na dobrou správu) 8<br />
Oblast „práva na informace“ a „práva na ochranu osobních údajů“,<br />
které se bude bezprostředně týkat mojí práce, se z hlediska třídění lidských a<br />
občanských práv Chartou Evropské unie nachází na pomezí práv osobních a<br />
politických v kategorii práv vyjadřující svobody. Tato dvě práva jsou v České<br />
republice garantována Ústavou a Listinou základních práv a svobod (dále jen<br />
Listina) 9 . Pro zajištění realizace těchto práv byl uveden v platnost zákon č.<br />
106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím, ve znění pozdějších<br />
předpisů (dále jen IZ) a zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, ve<br />
znění pozdějších předpisů (dále jen ZOÚ).<br />
Zajištění práva na přístup k informacím je předpokladem naplňování<br />
demokratických principů, stejně jako zprůhlednění veřejné správy. Demokracie<br />
by měla zaručovat takové nástroje ke kontrole správy, které by zajistily její<br />
větší efektivitu a taktéž zabránily její korupci. V tom nejobecnějším smyslu je<br />
potřeba zajistit občanům přístup k informacím tak, aby mohli o sobě<br />
rozhodovat se znalostí věcí. 10<br />
Proti tomuto zajištění práva na přístup k informacím stojí ty informace,<br />
které vypovídají o určité fyzické osobě a představují údaje ze soukromí (osobní<br />
údaje) . Tyto informace jsou naopak právem na ochranu osobních údajů<br />
chráněny před zveřejněním. Není tedy divu, že tato dvě práva stojí v praxi<br />
často proti sobě a není lehké argumentovat pro to které právo. Vznik obou výše<br />
8 BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo. 2. přeprac.<br />
vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. 479 s.<br />
9 viz kapitola 2.3. Listina základních práv a svobod.<br />
10 MATES, Pavel. Ochrana osobních údajů. Praha : Karolinum, 2002. 71 s.<br />
12
uvedených zákonů provázela řada nejasností, jako i neochota některých<br />
vládních činitelů uvést tyto zákony v platnost.<br />
V úvodu jsem krátce nastínila základní vývoj lidských práv a svobod.<br />
Dále bude následovat přehled těchto práv, zejména jejich zakotvení v Ústavě,<br />
Listině; uzákonění v naší i zahraniční legislativě; zejména s ohledem na IZ a<br />
ZOÚ. Pro uvedení do problému vymezím před následujícími kapitolami<br />
základní pojmy. Hlavním cílem mé bakalářské práce a její náplní bude rozbor<br />
výše uvedených zákonů, vymezení vztahů mezi oběma právy (zákony)<br />
s vyplývajícími právními souvislostmi. Tato práce si neklade za cíl řešit, ale<br />
pouze nastínit v dostatečné šíři danou problematiku.<br />
13
1. Vymezení základních pojmů<br />
INFORMACE – samotný pojem „informace“ pochází z latinského slova<br />
„informare“, jehož význam je formovat; tvořit; uvádět ve tvar, podobu; vytvářet<br />
představu, pojem. Informaci řadíme k univerzálním pojmům, jako jsou například<br />
hmota nebo energie, přestože ji s těmito pojmy neztotožňujeme. 11<br />
S pojmem „informace“ se setkáváme velice často, téměř denně, zejména<br />
ve spojitosti s moderní společností, tzv. „informační společností“. Pojem<br />
informace se dá vysvětlit z mnoha hledisek. V obecném pojetí představuje<br />
informace jakékoliv sdělení, které obohacuje vědomí příjemce. Z právního<br />
hlediska je výraz „informace“ spojován s tzv. právem na informace, čili<br />
s právem na tzv. svobodný přístup k informacím.<br />
Právo na informace a právo na svobodu projevu jsou jedny<br />
z nejzákladnějších politických práv občanů. Tato práva jsou zaručeny právními<br />
úpravami, které dávají možnost občanům svobodně vyhledávat, přijímat a<br />
rozšiřovat informace bez ohledu na hranice státu. Právo vyhledávat a šířit<br />
informace je možno omezit pouze zákonnou úpravou ochrany osobních údajů.<br />
Zvláštního významu nabývají ty informace, které jsou rozšiřovány a získávány<br />
pomocí hromadných sdělovacích (informačních) prostředků. Rozumíme jimi<br />
veškeré zprávy, údaje, fakta a názory.<br />
Pro informace a data se používá v právní legislativě souhrnného pojmu<br />
„údaje“, přestože data a informace nejsou totéž. Sestavením dat (data odráží<br />
pouze realitu), jejich kombinací nebo jiným zpracováním, vzniká informace<br />
(informace představuje určitý poznatek).<br />
11 Podrobněji CEJPEK, Jiří. Informace, komunikace a myšlení : úvod do informační vědy.<br />
Praha : Karolinum, 1998. 179 s.<br />
14
Do počítačového a internetového práva dle právních úprav zahrnujeme<br />
data a informace, které jsou předmětem zpracování informačních technologií.<br />
Informace a data mohou mít majetkovou hodnotu nebo být předmětem ocenění.<br />
Chráněny bývají především autorským zákonem či zákonem proti nekalé<br />
soutěži. Jsou-li tyto informace součástí patentového řešení, bývají považovány<br />
za „vynálezy“.<br />
Přestože jsou informace chráněny a utajovány, ať již v soukromém zájmu<br />
jako obchodní tajemství nebo ve veřejném zájmu jako utajované skutečnosti,<br />
stanoví právo za určitých podmínek přístup k informacím. 12<br />
OCHRANA OSOBNÍCH ÚDAJŮ – jedno ze základních lidských práv<br />
garantováno Listinou a některými mezinárodními smlouvami o lidských právech<br />
a základních svobodách. Zajištění ochrany osobních údajů vykonává nezávislý<br />
Úřad na ochranu osobních údajů. Ten disponuje jak dozorčí, tak sankční<br />
pravomocí. 13<br />
OSOBNÍ ÚDAJ – dle ZOÚ je osobním údajem jakýkoliv údaj, který se<br />
týká fyzické osoby, podle níž by se přímo či nepřímo dala vyčíst její identita.<br />
Zákon takovou fyzickou osobu označuje jako „subjekt údajů“. Není to však<br />
údaj, k němuž je zapotřebí nepřiměřené množství času, úsilí či materiálních<br />
prostředků.<br />
Například jméno a příjmení takovýmto údajem obvykle nebude, protože<br />
stejné mohou mít i další osoby, ale pokud bude ve spojení s dalšími údaji<br />
(například adresou), stává se údajem osobním.Dokonce ani rodné číslo nebude<br />
považováno za osobní údaj, pokud stojí samo o sobě. Výjimkou je rodné číslo<br />
12 MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac. vyd. I. díl, A-O.<br />
Praha : Linde, 2002. 983 s.<br />
13 TAMTÉŽ<br />
15
uvedené v evidenci obyvatel 14 , která je vedena v informačním systému<br />
správcem – Ministerstvem vnitra. Tyto údaje mohou být poskytnuty jen<br />
v případech, které stanoví zvláštní předpis.<br />
Zvláštní kategorií osobních údajů je tzv. „CITLIVÝ ÚDAJ“, který je<br />
chráněn ještě intenzivněji. Citlivý údaj vypovídá o národním, rasovém nebo<br />
etnickém původu, politických postojích, členství v odborových organizacích,<br />
náboženství, filozofickém přesvědčení, trestné činnosti, zdravotním stavu,<br />
sexuálním životě fyzické osoby apod. Poslední novelizací ZOÚ byl mezi citlivé<br />
údaje přidán pojem „jakékoliv biometrické nebo genetické údaje subjektu<br />
údajů“.<br />
Rozvoj informačních technologií usnadňuje technicky získávat a<br />
zpracovávat různé údaje, a v důsledku toho dochází nejčastěji k úniku a zneužití<br />
výše uvedených údajů právě touto cestou. Zvýšená právní ochrana těchto údajů<br />
je garantována jak Listinou, tak i smlouvou o Evropském společenství. 15 Právní<br />
ochrana se vztahuje na všechny údaje o fyzické osobě. Proti údajům, které se<br />
negativně dotýkají osobnosti nebo soukromí fyzických osob, se uplatňuje<br />
ochrana osobnosti (viz níže). 16<br />
OCHRANA OSOBNOSTI – patří mezi prostředky ochrany základních<br />
lidských práv, obecně je upravena článkem 10 Listiny 17 a také dalšími právními<br />
14 V současné době uvažuje Ministerstvo informatiky České republiky o změně při používání<br />
rodných čísel k identifikaci obyvatel. K identifikaci obyvatel by mělo sloužit číslo sociálního<br />
pojištění, které je stejně jako rodné číslo desetimístné.<br />
15 Směrnice ES z roku 1995 a Úmluva Rady Evropy č. 108/1981 – viz kapitola 3.5. Přehled<br />
navazujících směrnic a doporučení.<br />
16 MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac. vyd. I. díl, A-O.<br />
Praha : Linde, 2002. 983 s.<br />
17 viz kapitola 2.3. Listina základních práv a svobod.<br />
16
předpisy – občanským zákoníkem, trestním zákonem, zákonem o přestupcích,<br />
zákoníkem práce, autorským zákonem, zákonem o periodickém tisku atd.<br />
Ochrana osobnosti se bezprostředně týká pouze fyzických osob. Zahrnuje<br />
ochranu života, zdraví, občanské cti, lidské důstojnosti, jména a soukromí<br />
fyzické osoby i s jejími projevy osobní povahy. 18<br />
SVOBODNÝ PŘÍSTUP K INFORMACÍM – ústavně zaručené<br />
politické právo uplatňované v demokratické společnosti, vztahující se zejména<br />
k přístupu informacím ve veřejné správě. Zákonný rámec této právní úpravy<br />
v České republice tvoří Listina s návazností na Mezinárodní pakt o občanských a<br />
politických právech,Úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod a IZ.<br />
Tento zákonný rámec doplňuje zákon č. 71/1967 Sb., o správním řízení (správní<br />
řád), ve znění pozdějších předpisů; zákon č. 123/1998 Sb. o právu na informace<br />
o životním prostředí, ve znění pozdějších předpisů a ZOÚ. 19 Podrobnější výčet<br />
informací o fungování tohoto zákonného rámce bude následovat v dalších<br />
kapitolách. 20<br />
18 MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac. vyd. I. díl, A-O.<br />
Praha : Linde, 2002. 983 s.<br />
19 MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac. vyd. II. díl, P-Z.<br />
Praha : Linde, 2002. s. 985-1482<br />
17
2. Ústavní zakotvení práva na přístup<br />
k informacím a práva na ochranu osobních<br />
údajů<br />
2.1. Ústavní listina ČSR (zákon č. 121/1920 Sb.)<br />
Již v první demokratické Ústavní listině Československé republiky, která<br />
byla publikována pod číslem 121 ve Sbírce zákonů a nařízení státu<br />
československého a uvozena zákonem ze dne 29. února 1920, bylo obsaženo<br />
zakotvení základních občanských svobod. Uvozovací zákon obsahoval 10<br />
článků. Autoři návrhu Ústavní listiny Československé republiky se inspirovali<br />
ústavami jiných zemí. Preambule byla převzata z americké ústavy z roku 1787,<br />
katalog občanských práv byl vytvořen podle vzoru rakouské prosincové ústavy<br />
z roku 1867. Částečně byly použity i předlohy anglické, švýcarské a německé.<br />
Práva a Svobody této Ústavní listiny Československé republiky<br />
obsahovala hlava pátá. Byla zaručena rovnost bez ohledu na původ, státní<br />
příslušnost, jazyk, rasu nebo náboženství. Dále byla zaručena svoboda osobní<br />
zahrnující možnost, aby se každý občan mohl usadit, nabývat nemovitostí a být<br />
výdělečně činný. Stejně tak byla zakotvena svoboda domovní s konstatováním,<br />
že právo domovní je neporušitelné. Svobodu tisku, právo shromažďovací a<br />
spolkové zaručovala další ustanovení této hlavy ústavní listiny. Ochrana<br />
soukromí byla vyjádřena v této ústavní listině ustanovením § 116, které<br />
zaručovalo listovní tajemství s odkazem na příslušný zákon. 21<br />
21 MALÝ, Karel. Dějiny českého a československého práva do roku 1945. 3. přeprac. vyd.<br />
Praha : Linde, 2003. 673 s.<br />
18
Hlava pátá, článek X., § 107 : „Svoboda osobní se zaručuje. Podrobnosti<br />
upravuje zákon jako součást této ústavní listiny.“ 22<br />
Práva vyjadřující svobody byly tedy Ústavní listinou Československé<br />
republiky zaručeny, i když ji doprovázel zákon z dnešního pohledu nedokonalý.<br />
Zákon jako takový se tehdy přímo nezabýval svobodným přístupem<br />
k informacím či ochranou osobních údajů. Bohužel další vývoj práv vyjadřující<br />
svobody byl od 50. let 20. stol. do listopadu roku 1989 politickou situací<br />
v Československé republice znemožněn.<br />
2.2. Ústava České republiky<br />
V každé demokratické zemi je snahou ochránit lidská práva a svobody.<br />
Jde zásadně o upřednostnění lidských práv ve střetu se státní mocí. Ústavní<br />
právo obsahuje právě takové právní předpisy, jež zohledňují zejména základní<br />
lidská práva a svobody občanů. Hlavním pramenem ústavního práva je Ústava<br />
České republiky 23 . Po listopadu 1989 byla změněna (vypuštěna) ustanovení<br />
Ústavy z roku 1960, která zahrnovala vedoucí úlohu KSČ. Ústava České<br />
republiky 1/1993 Sb., je uvozena preambulí a její obsah je rozdělen do osmi<br />
hlav, které se člení na sto třináct článků. Samotná Ústava garantuje a chrání<br />
výše uvedená práva jen ve velmi obecné rovině.<br />
Ke změně nebo doplnění Ústavy může dojít jen ústavním zákonem.<br />
Ústavní zákon se od tradičního liší tím, že jeho změny nebo doplnění musí být<br />
22 MALÝ, Karel. Dějiny českého a československého práva do roku 1945. 3. přeprac. vyd.<br />
Praha : Linde, 2003. s. 354.<br />
23 Ústava České republiky (ústavní zákon č. 1/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č. 347/1997<br />
Sb., 300/2000 Sb., 448/2001 Sb., 395/2001 Sb. a 515/2002 Sb.) [online]. [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.psp.cz/docs/laws/constitution.html >.<br />
19
schváleny 3/5 většinou všech poslanců Poslanecké sněmovny a 3/5 většinou<br />
senátorů v Senátu. 24<br />
V roce 2004 vstoupila naše krajina mezi státy Evropské unie, a tudíž<br />
v této souvislosti vyplývají pro Českou republiku jisté povinnosti, zejména<br />
v oblasti práv.<br />
V říjnu 2004 byla premiérem Stanislavem Grossem a ministrem<br />
zahraničí Cyrilem Svobodou v Římě podepsána Evropská ústavní smlouva.<br />
Aby tato smlouva mohla vejít v platnost, musí být do konce října 2006<br />
ratifikována všemi členskými státy Evropské unie. 25 O způsobu ratifikace 26 této<br />
smlouvy v České republice se v současné době jedná na půdě Parlamentu.<br />
Názory na přijetí této ústavní smlouvy se na naší politické scéně velice různí.<br />
Všeobecně se očekává, že o jejím přijetí rozhodnou občané v referendu.<br />
Pokud bude Evropská ústavní smlouva přijata, bude nadřazena ústavám<br />
jednotlivých členských států i jejich právním řádům. To by znamenalo značný<br />
posun v pojetí dosud platných práv států Evropské unie.<br />
2.3. Listina základních práv a svobod<br />
Součástí Ústavy České republiky a hlavním dokumentem zakotvujícím<br />
lidská práva a svobody je Listina. 27<br />
24 ŠTEFKA, Vladislav. Právní řád : (základní kurz). Vyd. 2. I. díl. Ve Zlíně : Univerzita Tomáše<br />
Bati ve Zlíně, 2004. 106 s.<br />
25 Ústavní smlouva Evropské unie je podepsána [online]. [cit. 2005-04-11]. Dostupné z:<br />
< http://www.novinky.cz/04/28/31.html >.<br />
26 viz čl. 10 Ústavy ČR, kapitola 3.4 Dokumenty Evropského parlamentu, Rady Evropy a<br />
Evropských společenství.<br />
27<br />
Listina základních práv a svobod (Usnesení předsednictva České národní rady č. 2/1993 Sb. ze<br />
dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního<br />
pořádku České republiky).<br />
20
„Listina základních práv a svobod především zaručuje, že základní<br />
práva a svobody jsou nezadatelné, nezcizitelné, nepromlčitelné a nezrušitelné, a<br />
to pro všechny osoby pohlaví, barvy pleti, rasy, jazyka, náboženství či víry,<br />
politického přesvědčení, majetku či národnostního nebo sociálního původu“. 28<br />
Původně se měla stát Listina také základní právní normou určující právo<br />
na informace (článek 17). K efektivnímu uplatnění práva na informace je podle<br />
navrhovatele zákona o svobodě informací pana Kužílka zapotřebí právě onoho<br />
zákona vymezujícího potřebné nástroje a přesná pravidla, jako lhůty, proces<br />
odvolání a další podrobnosti. „Bez těchto podrobností stanovených zákonem by<br />
byla přímá vymahatelnost v praxi jen velmi obtížná“. 29<br />
Článek 10 Listiny zabezpečuje osobnostní právo, které je podrobněji<br />
rozvedeno v občanském zákoníku (§11 až §16) a také ochranu osobních údajů.<br />
2.3 .1. Styčné body Listiny s právem na informace<br />
Článek 17<br />
„(1) Svoboda projevu a právo na informace jsou zaručeny.<br />
(2) Každý má právo vyjadřovat své názory slovem, písmem, tiskem, obrazem<br />
nebo jiným způsobem, jakož i svobodně vyhledávat, přijímat a rozšiřovat ideje a<br />
informace bez ohledu na hranice státu.<br />
(3) Cenzura je nepřípustná.<br />
28 ŠTEFKA, Vladislav. Právní řád : (základní kurz). Vyd. 2. I. díl. Ve Zlíně : Univerzita Tomáše<br />
Bati ve Zlíně, 2004. s. 66<br />
29 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací : svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. s. 16<br />
21
(4) Svoboda projevu a právo vyhledávat a šířit informace lze omezit zákonem,<br />
jde-li o opatření v demokratické společnosti nezbytná pro ochranu práv a<br />
svobod druhých, bezpečnost státu, veřejnou bezpečnost, ochranu veřejného<br />
zdraví a mravnosti.<br />
(5) Státní orgány a orgány územní samosprávy jsou povinny přiměřeným<br />
způsobem poskytovat informace o své činnosti. Podmínky a provedení stanoví<br />
zákon.“ 30<br />
První dva odstavce článku 17 Listiny jsou takzvaně „samovykonatelné“.<br />
Jde tedy o to, že jimi stanovené právo lze vymáhat i bez běžného zákona. Oproti<br />
tomu odstavec (dále jen odst.) (4) (omezovací) vyžaduje ke své realizaci<br />
konkrétní zákon. Odst. (5) stanoví povinnosti úřadům poskytovat informace o<br />
své činnosti, aniž by byly dotázány. Blíže tuto skutečnost upřesňuje IZ v<br />
ustanovení § 5. 31<br />
2.3.2. Styčné body Listiny s právem na ochranu osobních<br />
údajů<br />
Článek 10<br />
„ (1) Každý má právo, aby byla zachována jeho lidská důstojnost, osobní čest,<br />
dobrá<br />
pověst a chráněno jeho jméno.<br />
30 Usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny<br />
základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky. Ústavní zákon č.<br />
2/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č. 162/1998 Sb. [online]. [cit. 2005-04-01]. Dostupný z :<br />
.<br />
31 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
22
(2) Každý má právo na ochranu před neoprávněným zasahováním do<br />
soukromého a osobního života.<br />
(3) Každý má právo na ochranu před neoprávněným shromažďováním,<br />
zveřejňováním nebo jiným zneužíváním údajů o své osobě.“ 32<br />
Taktéž článek 10 Listiny je doplněn ZOÚ, který chrání tyto práva dle<br />
mínění jeho autorů o něco šířeji. Na rozdíl od Listiny, ZOÚ, neužívá termínu<br />
„rodinný život subjektu údajů“, ale „osobní život subjektu údajů“. Dle autorů<br />
zákona je jejich termín obsažnější, neboť rodinný život je součástí osobního<br />
života subjektu údajů. Nicméně je třeba mít na zřeteli, že Listina jako taková má<br />
při aplikaci ZOÚ i dalších zákonů přednost před obecnou právní úpravou<br />
zákona. Zákony je proto třeba provádět v mezích této Listiny. 33<br />
32 Usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny<br />
základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky. Ústavní zákon č.<br />
2/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č. 162/1998 Sb. [online]. [cit. 2005-04-01]. Dostupný<br />
z www: http://www.psp.cz/docs/laws/listina.html.<br />
33 KUČEROVÁ, Alena, et al. Zákon o ochraně osobních údajů. Komentář. Praha : C. H.<br />
BECK, 2003. 388 s.<br />
23
3. Právní legislativa v zahraničí<br />
3.1. USA – The Freedom of Information Act<br />
Od 18. století bylo v demokratických zemích zaručeno právo na<br />
svobodu slova a projevu. Právo na svobodný přístup k informacím byl ale<br />
zakotven v právních systémech mnoha zemí až ve druhé polovině 20. století.<br />
Průlomem v této oblasti práva se stal americký Zákon o svobodě informací<br />
(Freedom of Information Act) z roku 1966. 34<br />
I tento zákon se po mnoho let dále rozvíjel a byl doplněn celou řadou<br />
novel a zákonů. Jedním z nich je i Zákon o svobodě elektronických informací<br />
(Electronic Freedom of Information Act), který pomáhá zajišťovat poskytování<br />
informací elektronickou cestou. 35<br />
3.2. Government in the Sunshine Act<br />
Dalšími zákony, které navazují na zákony o svobodném přístupu<br />
k informacím jsou zákony z oblasti tzv. „zákonů denního světla“ („government<br />
in the sunshine laws“). V USA byl tento zákon (Government in the Sunshine<br />
Act) přijat již v roce 1976. Jeho hlavním účelem je zpřístupnit jednání úřadů.<br />
Nejdůležitější principy „Government in the Sunshine Act :<br />
zákon stanoví, že každé jednání úřadu musí být veřejné<br />
34 Podrobněji viz Zákon o svobodě informací [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=97&akce=clanek >.<br />
35 Podrobněji viz The Freedom of Information Act [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
24
stanoví podmínky provedení veřejnosti jednání (způsob a termín<br />
oznámení jednání, zpřístupnění zápisu či záznamu jednání aj.)<br />
vymezuje případy, které opravňují k omezení veřejnosti jednání;<br />
stanoví pravomoci soudů, včetně příkazu, aby úřad dal veřejnosti k<br />
dispozici dosud utajované zápisy a záznamy 36<br />
3.3. Mezinárodní dokumenty základních lidských práv<br />
Lidská práva a svobody v obecném smyslu byla zakotvena v mnoha<br />
mezinárodních dokumentech, v tzv. mezinárodních aktech multilaterálního<br />
charakteru. Těmto mezinárodním úpravám předcházely ústavní zakotvení<br />
lidských práv jednotlivých států. Jedná se zejména o Magnu Chartu Libertatum<br />
37 z roku 1215, Prohlášení nezávislosti USA z roku 1776, Deklarace práv<br />
člověka a občana z roku 1789 ve Francii a první cyklus Dodatků k Ústavě USA<br />
z roku 1791.<br />
Prvním mezinárodním nezávazným univerzálním aktem o lidských<br />
právech je Deklarace Spojených národů OSN z roku 1942. Dalším již závazným<br />
aktem je Charta OSN z roku 1945. Takovýmto aktům však bývá vytýkána<br />
značná míra obecnosti. V současné době je trendem zakotvení lidských práv<br />
v postupně vznikajících nadstátních útvarech – například Evropské unii. Snahou<br />
36 viz FOIA a Sunshine stručně [online]. 2004, [cit 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=99&akce=clanek >.<br />
37 „15. 6. 1215 vydal anglický král Jan Bezzemek dokument Magna Charta Libertatum, který<br />
se stal základem anglického a amerického práva. Magna charta libertatum = Velká listina<br />
svobod je základní zákon anglické stavovské monarchie omezující pravomoc panovníka ve<br />
prospěch šlechty a měšťanstva. Ustanovoval, že žádný svobodný obyvatel nesmí být<br />
pronásledován nebo zatčen bez zákonného rozsudku.“ viz Červen [online]. 2004, [cit. 2005-04-<br />
09]. Dostupné z: .<br />
25
těchto trendů je hlavně jednotnost konceptu, ale i kvalita těchto práv závazných<br />
pro celé společenství občanů Evropské unie. 38<br />
3.4. Dokumenty Evropského parlamentu, Rady Evropy a<br />
Evropských společenství<br />
Některé mezinárodní smlouvy o lidských právech jsou bezprostředně<br />
závazné a mají přednost před zákonem. To znamená, že pro Českou republiku<br />
mají tyto dokumenty charakter mezinárodních závazků (viz článek 10 a)<br />
Ústavy České republiky, zákon č. 1/1993 Sb.). Hlavní úlohu v tomto směru<br />
sehrála Rada Evropy – organizace demokratických států založená v roce<br />
1949. 39 Článek 10 a) Ústavy České republiky, zákon č. 1/1993 Sb.<br />
„(1) Mezinárodní smlouvou mohou být některé pravomoci orgánů České<br />
republiky přeneseny na mezinárodní organizaci nebo instituci.<br />
(2) K ratifikaci mezinárodní smlouvy uvedené v odstavci 1 je třeba souhlasu<br />
Parlamentu, nestanoví-li ústavní zákon, že k ratifikaci je třeba souhlasu<br />
daného v referendu.“ 40<br />
V oblasti ochrany soukromí a svobody informací jsou to zejména tyto<br />
mezinárodní smlouvy:<br />
38 BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní právo. 2.<br />
přeprac. vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. 479 s.<br />
39 Podrobnější informace o činnosti Rady Evropy v oblasti ochrany osobních údajů viz<br />
Council of Europe [online].2004, [cit. 2005-04-02].Dostupné z:<br />
.<br />
26
Úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod<br />
(Sdělení č. 209/1992 Sb.federálního ministerstva zahraničních věcí o<br />
Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod ve znění<br />
protokolů č. 3, 5 a 8)<br />
Článek 8<br />
„ (1) Každý má právo na respektování svého soukromého a rodinného<br />
života, obydlí a korespondence.<br />
(2) Státní orgán nemůže do výkonu tohoto práva zasahovat kromě<br />
případů, kdy je to v souladu se zákonem a nezbytné v demokratické<br />
společnosti v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti,<br />
hospodářského blahobytu země, předcházení nepokojům a zločinnosti,<br />
ochrany zdraví nebo morálky nebo ochrany práv a svobod jiných.“ 41<br />
Mezinárodní pakt o občanských a politických právech<br />
(Vyhláška č. 120/1976 Sb. ministra zahraničních věcí o Mezinárodním<br />
paktu o občanských a politických právech a Mezinárodním paktu o<br />
hospodářských, sociálních a kulturních právech; Sdělení č. 169/1991<br />
Sb. federálního ministerstva zahraničních věcí o Opčním protokolu k<br />
Mezinárodnímu paktu o občanských a politických právech)<br />
Článek 19<br />
„(1) Každý má právo zastávat svůj názor bez překážky.<br />
41 viz Úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod a další smluvní dokumenty na tuto<br />
Úmluvu navazující [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.e-law.cz/zakony/euumluva.htm >.<br />
27
(2) Každý má právo na svobodu projevu; toto právo zahrnuje svobodu<br />
vyhledávat, přijímat a rozšiřovat informace a myšlenky všeho druhu, bez<br />
ohledu na hranice, ať ústně, písemně nebo tiskem, prostřednictvím umění<br />
nebo jakýmikoli jinými prostředky podle vlastní volby.<br />
(3) Užívání práv uvedených v odstavci 2 tohoto článku s sebou nese<br />
zvláštní povinnosti a odpovědnost. Může proto podléhat určitým<br />
omezením, avšak tato omezení budou pouze taková, jaká stanoví zákon a<br />
jež jsou nutná:<br />
a) k respektování práv nebo pověsti jiných;<br />
b) k ochraně národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku nebo<br />
veřejného zdraví nebo morálky.“ 42<br />
3.5. Přehled navazujících směrnic a doporučení<br />
Pro větší jednotu a právní soulad mezi státy Evropské unie byly přijaty<br />
některé další dokumenty týkající se jak svobodného přístupu k informacím, tak i<br />
ochrany osobních údajů:<br />
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17.<br />
listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru: Tato<br />
směrnice si klade za cíl sblížení pravidel poskytování informací ve<br />
všech státech Evropské unie. Její snahou je upřednostnění elektronických<br />
nástrojů zejména v komunikaci ve veřejné správě, ale také usnadnění<br />
přístupu občanům k veřejným dokumentům a informacím. Směrnice je<br />
benevolentní k členským státům v rozhodnutí, které informace a<br />
dokumenty mají být veřejně dostupné, jakož i k výši poplatků za jejich<br />
poskytnutí. Pokud některé členské státy upřednostní vybírání poplatků za<br />
42 viz Mezinárodní závazky České republiky [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=91&akce=clanek >.<br />
28
poskytnutí informace, nesmí tento poplatek překročit náklady spojené<br />
s poskytnutím informace. 43<br />
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna<br />
2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení<br />
směrnice Rady 90/313/EHS 44<br />
Doporučení R (2002) 2 – Výboru ministrů členským státům o přístupu<br />
k úředním dokumentům, přijaté Výborem ministrů 21. února 2002 na<br />
784. schůzi náměstků ministrů 45<br />
Vysvětlující memorandum k Doporučení R (2002) 2 Výboru ministrů<br />
členským státům o přístupu k úředním dokumentům 46<br />
Úmluva č. 108 o ochraně osob se zřetelem na automatizované<br />
zpracování osobních dat (Convention for the protection of individuals<br />
with regard to automatic processing of personal data) 47<br />
43 viz Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES [online]. 2004, [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.otevrete.cz/index.php?id=539&akce=clanek>.<br />
44 Podrobněji viz KORBEL, František.. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu<br />
k informacím. Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář Praha : Linde,<br />
2004. 295 s.<br />
45<br />
Podrobněji viz Doporučení R (2002) 2 [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=342&akce=clanek >.<br />
46 Podrobněji viz Vysvětlující memorandum k Doporučení R (2002) 2 Výboru ministrů<br />
členským státům o přístupu k úředním dokumentům [online]. 2004, [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.otevrete.cz/index.php?id=349&akce=clanek >.<br />
47 Podrobněji viz Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních<br />
dat [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/umluva.php3 >.<br />
29
Dodatkový protokol k Úmluvě č. 108 o ochraně osob se zřetelem na<br />
automatizované zpracování osobních dat 48<br />
Doporučení Č. R (87) 15 Výboru ministrů členským státům o úpravě<br />
používání osobních dat v policejním sektoru 49<br />
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995<br />
o ochraně jednotlivců v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o<br />
volném pohybu těchto údajů. 50<br />
48 Podrobněji viz Dodatkový protokol k Úmluvě o ochraně osob se zřetelem na<br />
automatizované zpracování osobních údajů (ETS 108) o orgánech dozoru a toku údajů přes<br />
hranice [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/umluva_dod_prot.doc >.<br />
49 Podrobněji viz MATES, Pavel – NEUWIRT, Karel. Právní úprava ochrany osobních údajů<br />
v ČR : znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a změně některých zákonů :<br />
vybrané předpisy EU : Poznámkové vydání se zapracovanou důvodovou zprávou. Praha :<br />
IFEC, 2000. 116 s.<br />
50 Podrobněji viz Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o<br />
ochraně jednotlivců v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto<br />
údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/smernice.php3 >.<br />
30
4. Právní legislativa v České republice<br />
4.1. Svobodný přístup k informacím<br />
Ve výše uvedených kapitolách jsem zmínila, jak je právně ustanoven a<br />
zakotven svobodný přístup k informacím. Tato práva by se jistě dala zkoumat<br />
nejen z pohledu ústavního, občanského a správního práva, ale také z hlediska<br />
etického.<br />
Žijeme v moderní, takzvaně informační společnosti. Každý z občanů<br />
demokratické společnosti může obecně svá práva naplnit tím, že má možnost:<br />
Svobodně vyhledávat informace<br />
Svobodně šířit informace<br />
Svobodně přijímat informace<br />
Ve své práci se zaměřím zejména na ty informace s kterými disponuje<br />
státní správa a které má občan právo se dozvědět. Zatímco úkolem autoritativní<br />
společnosti je veškeré informace utajit, demokratická společnost je<br />
přesvědčena, že úřady mohou pracovat s větší efektivitou, budou-li pod<br />
kontrolou veřejnosti.<br />
Zpravidla se rozlišuje mezi uplatněním přístupu diskrétnosti, podle<br />
kterého je určeno, jaké druhy informací jsou veřejné, či přístupu publicity,<br />
podle kterého je naopak definováno, jaké druhy informací přístupné nejsou. 51<br />
Uplatnění publicity bývá využíváno v demokratických společnostech a<br />
je ve shodě s etickými principy:<br />
51 ČINČERA, Jan. Informační etika : Sylabus k bakalářskému studiu informační vědy. Brno:<br />
Masarykova univerzita, 2002. 81 s.<br />
31
„Práce úřadu je efektivnější<br />
Větší zájem obyvatelstva o politiku<br />
Vytvoření ideálních podmínek pro hledání dohody<br />
Vyhovuje principu spravedlnosti“ 52<br />
Právo na informace se ale velice snadno může dostat do sporu hned<br />
s několika jinými právy. V našem případě jde o problémy či kolize s právem na<br />
soukromí. Těžko lze očekávat, že právo jako takové tyto konflikty definitivně<br />
vyřeší. Jistý citlivý náhled na tento problém přináší Jitka Hurychová: „Kromě<br />
legislativních opatření je zapotřebí formulovat nové etické zásady a principy,<br />
které by byly zaměřeny zejména na tvorbu, distribuci a užívání informací“. 53<br />
4.1.1. Projednávání a schválení IZ<br />
Zákon o svobodném přístupu k informacím čekal na schválení po<br />
společenském převratu v roce 1989 několik let. K zaručení práva na informace<br />
podle článku 17 Listiny 54 došlo schválením tohoto zákona v Poslanecké<br />
sněmovně 11.5.1999. Po jeho podepsání prezidentem a premiérem České<br />
republiky byl tento zákon dne 8.6.1999 vyhlášen v částce 39 Sbírky zákonů<br />
pod č. 106/1999 Sb., s účinností od 1.1.2000.<br />
S podivem byl zákon na informace o životním prostředí schválen a<br />
přijat asi o rok dříve než obecná podoba IZ. „Shodou politických okolností se<br />
obrátilo pořadí schválení těchto zákonů – životní prostředí, ač chystáno<br />
52 ČINČERA, Jan. Informační etika : Sylabus k bakalářskému studiu informační vědy. Brno:<br />
Masarykova univerzita, 2002. s. 26<br />
53 HURYCH, Jitka. Etika v informační společnosti . Národní knihovna : knihovnická revue<br />
[online]. 2003, roč. 13, č. 1 [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
54 viz kapitola 2.3. Listina základních práv a svobod<br />
32
později, prošlo přeci jen snadněji. Obecný zákon narazil na zavilejší odpor<br />
ochránců nadřazeného státu.“ 55 Ačkoliv byly některé právní aspekty<br />
formulovány v návrhu obecného zákona, objevily se prvně v zákonu o<br />
informacích ze životního prostředí.<br />
Jednotlivé kroky:<br />
1) V květnu 1997 občanské sdružení HOST vypracovalo návrh textu<br />
zákona<br />
2) Zásady návrhu:<br />
občan má právo na informace o všem, co se ho týká<br />
co není tajné (či zcela soukromé), je veřejné<br />
na přístup k informacím mají stejné právo všichni občané (nejen<br />
novináři)<br />
není třeba specificky odlišovat právo přístupu k informacím v různých<br />
oborech 56 různými normami. 57<br />
3) V září 1997 navrhli zásady zákona o informacích poslanci Občanské<br />
demokratické aliance Michael Žantovský a Oldřich Kužílek. Podle<br />
tohoto návrhu zákona měla veřejná správa povinnost poskytovat<br />
všechny informace, mimo ty, které by definoval tento zákon. Úřady by<br />
dále dle návrhu musely informace poskytovat automaticky, jiné<br />
bezprostředně na vyžádání a některé nejdéle do deseti dnů od podání<br />
žádosti nebo do dvaceti dnů po odvolání. V návrhu byly zmíněny i<br />
55 Oldřich Kužílek v předmluvě knihy: KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o<br />
svobodném přístupu k informacím. Zákon o právu na informace o životním prostředí.<br />
Komentář Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
56 Například obor životní prostředí, lidská práva apod.<br />
57 viz Historie zákona o svobodě informací [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=2&akce=clanek >.<br />
33
sankce, pokud by úřady neoprávněně odmítly informace poskytnout, do<br />
výše 50.000 Kč s následným zákazem činnosti. Dále byla součástí<br />
návrhu povinnost státní správy iniciativně zveřejňovat informace o své<br />
činnosti.<br />
4) V květnu 1998 byl návrh zákona schválen Poslaneckou sněmovnou<br />
parlamentu, avšak následně vrácen Senátu k opětovnému projednání<br />
z důsledku „legislativních nedostatků“. Návrh Senátu se oproti<br />
poslanecké verzi lišil pouze v detailnějším rozpracování procesu žádosti<br />
o informaci a jejího poskytnutí ze strany veřejné správy. Cíl - zajistit<br />
ústavní právo na informace, garantovat nedotknutelnost práva na<br />
soukromí; osobní čest a ochranu před zasahováním do soukromého a<br />
rodinného života, zůstal společný.<br />
5) Ochrana osobnosti a soukromí: Návrh tohoto zákona odmítal<br />
zveřejňování informací o soukromí fyzickém osoby, jejím rasovém<br />
původu, náboženském vyznání, politických postojích apod. Dalším<br />
bodem o odmítnutí žádosti o informace bylo obchodní tajemství,<br />
označení informace za utajovanou skutečnost, předmět vyšetřování<br />
trestné činnosti nebo plnění úkolů zpravodajských služeb. 58<br />
6) Koncem února 1999, kdy byl pozměněný návrh zákona o svobodném<br />
přístupu k informacím schválen Parlamentem, byl opět několika<br />
senátními výbory vrácen k přepracování. Senátorům se také nelíbilo, že<br />
návrh zákona počítá v některých případech s tím, že lidé by úřadům za<br />
podání informací platili. Podle poslance Vyvadila by vysoké náhrady<br />
znemožnily občanovi tohoto zákona plně využívat. Pan Vyvadil dále<br />
dodal, že senátoři požadují ve všech případech zcela bezplatné<br />
58 Ustanovení § 8 Ochrana osobnosti a soukromí bylo v roce 2000 z IZ vyňato na nahrazeno<br />
ZOÚ<br />
34
podávání informací, připouštějí jen úhradu nezbytných výdajů, jako je<br />
například kopírování dokumentů.<br />
7) Zákon byl definitivně schválen Parlamentem 11. května 1999.<br />
8) IZ byl 8.6.1999 vyhlášen v částce 39 Sbírky zákonů pod č. 106/1999<br />
Sb., s účinností od 1.1.2000. 59<br />
4.2. Obecná úprava IZ<br />
Obecný IZ ze dne 11. května 1999, ve znění zákonů č. 101/2000 Sb., č.<br />
159/2000 Sb. a č. 39/2001 Sb., prošel od jeho přijetí již několika změnami.<br />
V souvislosti s novou směrnicí Evropské unie 60 byla připravena Ministerstvem<br />
informatiky novela tohoto zákona.<br />
Cílem této novely je zpřesnění povinnosti při zveřejňování informací ve<br />
veřejné správě. Důležitým faktorem je zveřejňování informací a dokumentů<br />
nejen dálkovým přístupem (online), ale také povinnost zveřejňovat dokumenty<br />
v otevřených formátech (například XML). Taktéž tato novela přispívá ke<br />
zpřesnění vymezení okruhu informací, které je veřejná správa povinna<br />
poskytovat či zveřejňovat. 61<br />
Poskytované informace se v novele dále dělí na:<br />
59 viz Historie zákona o svobodě informací [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=2&akce=clanek >.<br />
60 viz Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES [online]. 2004, [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.otevrete.cz/index.php?id=539&akce=clanek>.<br />
61 viz Návrh zákona, kterým se mění zákon č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu<br />
k informacím [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.micr.cz/scripts/detail.php?id=2129 >.<br />
35
Informace o úřadu: může jí (jimi) být organizační struktura úřadu;<br />
důvod vzniku tohoto úřadu; personální obsazení; vynakládání<br />
finančních prostředků z veřejných rozpočtů; přehled nejdůležitějších<br />
předpisů, kterými se daný orgán řídí; sazebník úhrad za poskytování<br />
informací apod.<br />
Informace (dokumenty) vzniklé při plnění úkolů úřadu v rámci<br />
jeho kompetence: mohou jí (jimi) být rozbory; zprávy; studie; data<br />
z databází a podkladové dokumentace, získané za peníze z veřejných<br />
rozpočtů. 62<br />
Novela IZ je nyní v mezirezortním připomínkovém řízení. Novela by<br />
měla nabýt účinnosti nejpozději v červenci roku 2005. 63<br />
Předmětem následujících pěti kapitol bude rozbor vybraných paragrafů<br />
IZ rozpracován s ohledem na tuto novelu. V citacích zákonu IZ vyznačím<br />
modře změny provedené výše uvedenou novelizací.<br />
4.2.1. Účel IZ<br />
62 Tyto dokumenty musejí být poskytovány všem za stejných, licenční smlouvou stanovených<br />
podmínek. Pokud je držitelem autorských práv třetí strana a pokud třetí strana nesouhlasí se<br />
zveřejněním, nemusí být dokument poskytován.<br />
63 viz Návrh zákona, kterým se mění zákon č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu<br />
k informacím [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
36
§ 1„Zákon upravuje na základě práva Evropských společenství<br />
podmínky práva svobodného přístupu k informacím a stanoví základní<br />
podmínky, za nichž jsou informace poskytovány.“ 64<br />
[podmínky práva svobodného přístupu k informacím - v poslední<br />
novelizaci vypuštěno]<br />
Na základě IZ může kdokoli získat informace zejména od státních<br />
orgánů a institucí, které se týkají jejich činnosti, rozhodování nebo struktury.<br />
V souladu s evropským právem stanoví IZ podmínky, za kterých budou tyto<br />
informace poskytovány.<br />
4.2.2. Vymezení pojmů v souvislosti s IZ<br />
1) Žadatelem se pro účel IZ dle ustanovení § 3 odst. 1 rozumí každá<br />
fyzická nebo právnická osoba, která žádá veřejnou správu (úřad či<br />
instituci) o informaci. Slovem „každá“ je myšlena nejen dospělá osoba<br />
(občan), ale žadatelem může být i osoba nezletilá (dle § 7 občanského<br />
zákoníku – je fyzickou osobou živý člověk i počaté dítě, narodí-li se<br />
živé). Právnickými osobami dle §18 občanského zákoníku může být<br />
sdružení fyzických nebo právnických osob, účelová sdružení majetku,<br />
jednotky územní samosprávy. Právnickou osobou není například<br />
neformální iniciativa občanů (sdružení není registrováno podle zákona<br />
č. 83/1990 o sdružování občanů Sb.). 65<br />
Identita žadatele je zjišťována povinným subjektem v rozsahu<br />
plynoucím z potřeb k vyřízení žádosti o informace. Pokud je žadatel<br />
64 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn<br />
a doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
65 TAMTÉŽ<br />
37
fyzickou osobou, zjišťování jeho identity může být provedena bez jeho<br />
souhlasu v souladu s § 5 odst. 2 písmeno a) ZOÚ. Pokud je žadatelem<br />
právnická osoba, vyplývá jeho identita například ze společenské<br />
smlouvy, zakladatelské nebo zřizovatelské listiny. 66<br />
Fyzické i právnické osoby se při vyřizování žádosti o informace mohou<br />
nechat zastoupit na základě plné moci jinou fyzickou či právnickou<br />
osobou.<br />
2)<br />
3)<br />
Zajištění dálkového přístupu k informaci: Dle ustanovení § 3 odst. 2<br />
by zajištění technického (dálkového) přístupu k informaci měl dle<br />
tohoto zákona umožňovat přístup neomezeného okruhu žadatelů k dané<br />
informaci bez jejich fyzické přítomnosti. Nejvíce smysluplným se jeví<br />
při zveřejňování informací vystavení těchto informací na webových<br />
stránkách sítě Internet.<br />
Informací se pro účel tohoto zákona dle § 3 odst. (dle novely 3)<br />
rozumí „[…] jakýkoli obsah nebo jeho část, kterému lze přisoudit<br />
určitý význam, bez ohledu na způsob záznamu, zejména písemný<br />
záznam na listině, uložený v elektronické podobě nebo jako záznam<br />
zvukový, obrazový nebo audiovizuální.“ 67 Dále autoři novely považují<br />
za informaci i tu, která vypovídá o činnostech povinného subjektu<br />
(instituce, úřadu) jako i výsledky práce těchto povinných subjektů. Za<br />
informaci se nepovažuje počítačový program. Celý odst. 3 ustanovení §<br />
3 IZ byl pro detailnější rozpracování pojmu „informace“ novelizační<br />
úpravou přidán.<br />
66 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn<br />
a doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
67 TAMTÉŽ + KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu<br />
k informacím. Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde,<br />
2004. 295 s. 47<br />
38
4)<br />
Zveřejněnou informací se dle ustanovení § 3 odst. (dle novely 4)<br />
rozumí taková informace, která může být vždy zpětně vyhledána či<br />
získána. Poskytnutí „zveřejněné informace“ nelze odmítnout. V případě<br />
jejího poskytnutí je dána přednost urychlenému odkázání žadatele na<br />
zveřejněnou informaci před vyřizováním konkrétní žádosti. Poznámka<br />
v odstavci 4 odkazuje na zákon č. 257/2001 Sb., o knihovnách a<br />
podmínkách provozování veřejných a informačních služeb (knihovní<br />
zákon).<br />
5) Za doprovodnou informaci se dle ustanovení § 3 odst. (dle novely 5)<br />
považuje “[…] taková informace, která úzce souvisí s požadovanou<br />
informací“. 68 Může se jednat například o původ této informace, o<br />
informace o jejím počtu nebo důvodu odepření i době, po kterou důvod<br />
odepření trvá. 69<br />
4.2.3. Informace a informační povinnost<br />
Informační povinnost veřejné správy je uložena ustanovením § 2 odst.<br />
1a (dle novely odst. 2 a 3 ) IZ, ale i dalšími mezinárodními smlouvami o<br />
lidských právech, která jsou pro Českou republiku závazná a mají přednost<br />
před zákonem. 70 Dále informační povinnost vyplývá ze samotné Ústavy ČR,<br />
konkrétně z Listiny, článek 17. , odst. 5. 71<br />
Povinnost poskytovat informace dle ustanovení § 2 odst. 1 IZ mají<br />
například státní orgány; (dále dle novely) územní samosprávné celky; veřejné<br />
68 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn<br />
a doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
69 TAMTÉŽ<br />
70 Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, čl. 19 viz kapitola 3.4.<br />
71 Listina čl. 17 viz kapitola 2.3.1.<br />
39
instituce hospodařící s veřejnými prostředky, které se souhrnně nazývají<br />
povinné subjekty. Jedná se především o poskytování informací, vztahujících se<br />
k působnosti těchto orgánů.<br />
1. Mezi státní orgány patří:<br />
a) Ústavní orgány státu zřízené Ústavou (Prezident, vláda, obě<br />
komory Parlamentu, soudy včetně Ústavného soudu, státní<br />
zastupitelství, Nejvyšší kontrolní úřad a Česká národní banka.)<br />
b) Ústřední orgány státní správy zřízené zákonem č. 2/1969 Sb., o<br />
zřízení ministerstev jiných ústředních orgánů státní správy<br />
České republiky (např. : Ministerstvo financí, Ministerstvo<br />
zahraničních věcí, Ministerstvo práce sociálních věcí,<br />
ministerstvo zdravotnictví, Ministerstvo spravedlnosti,<br />
Ministerstvo vnitra, Ministerstvo průmyslu a obchodu a další), a<br />
jinými zvláštními zákony (např. Úřad pro ochranu osobních<br />
údajů, Český telekomunikační úřad, Veřejný ochránce práv,<br />
Správa úložišť radioaktivních odpadů a další). Územní orgány<br />
státní správy zřízené zvláštními zákony, které upravují jejich<br />
vznik a působnost v různých oblastech státní správy (územní<br />
finanční orgány, pracovní, stavební, katastrální, stavební,<br />
báňské, školské, matriční, živnostenské a další); těmito orgány<br />
jsou i orgány obcí a krajů. 72 Veřejné ozbrojené a neozbrojené<br />
sbory (Policie České republiky a její územní útvary, Správy<br />
sboru požární ochrany, zpravodajské služby, vězeňská služba<br />
aj.).<br />
2. Orgány územní samosprávy rozumíme:<br />
72 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář . Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
40
Orgány obcí a krajů. Obvykle se jedná o obecní či městský úřad,<br />
úřad městské části či městského obvodu územně členěného<br />
statutárního města, magistrát statutárního města, Magistrát hlavního<br />
města Prahy a krajský úřad, které vyřizují žádosti o informace<br />
v prvním stupni .<br />
3. Povinnými subjekty rozumíme:<br />
„veřejné instituce hospodařící s veřejnými prostředky“. Veřejnou<br />
institucí může být subjekt, jehož založení a režim je odvozen<br />
z veřejného práva, jakož i z norem správního práva (nikoliv<br />
výlučně). Mohou jimi být například:<br />
a) veřejné ústavy (veřejné školy, veřejné nemocnice, Institut státní<br />
správy, Akademie věd, Grantová agentura a jiné rozpočtové a<br />
příspěvkové organizace aj.),<br />
b) veřejné podniky (Česká televize, Český rozhlas, Česká tisková<br />
kancelář, Česká konsolidační agentura, Agentura pro podporu<br />
podnikání a investic CzechInvest, Středisko cenných papírů,<br />
Ředitelství silnic a dálnic ČR, Ředitelství vodních cest ČR aj.),<br />
c) veřejné fondy (Fond národního majetku, Státní fond životního<br />
prostředí, Státní zemědělský intervenční fond, Vinařský fond,<br />
Fond dopravní infrastruktury, Fond rozvoje bydlení, Fond dětí a<br />
mládeže, Státní fond kultury aj.), veřejné nadace (nadace a<br />
obecně prospěšné společnosti hospodařící s veřejnými<br />
prostředky),<br />
d) jiné veřejné instituce (například svazky obcí podle § 49 zákona<br />
o obcích, které jsou samostatnou právnickou osobou). 73<br />
73 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář . Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
41
Spornými povinnými subjekty se mohou stát zejména subjekty třetí<br />
skupiny – „veřejné instituce hospodařící s veřejnými prostředky“, jejichž<br />
doplnění nastalo po novele IZ., provedené zákonem č. 39/2001 Sb. U<br />
činnosti těchto subjektů se prolínají aspekty soukromoprávní<br />
s veřejnoprávními. 74<br />
V ustanovení § 2 byl novelizační úpravou přidán celý odstavec 2,<br />
který dále upřesňuje přehled povinných subjektů. Za ty se považují i „ […]<br />
právnické osoby, pokud byly zřízeny za účelem uspokojování potřeb<br />
veřejného zájmu, nevyvíjejí podnikatelskou činnost a jsou řízeny povinnými<br />
subjekty uvedenými v odstavci 1 nebo povinné subjekty uvedené v odstavci<br />
1 jmenují více než polovinu členů jejich správního, řídícího nebo<br />
kontrolního orgánu.“ 75<br />
Dále přehled povinných subjektů komentuje ustanovení § 2 odst. 2<br />
(dle novely 3) IZ. Jsou jimi:<br />
a) veřejnoprávní korporace odlišné od státu a územních<br />
samosprávných celků (například: Česká advokátní komora,<br />
Česká lékařská komora, Česká stomatologická komora, Česká<br />
komora architektů, Česká komora autorizovaných inženýrů a<br />
techniků činných ve výstavbě, Komora auditorů České<br />
republiky aj.),<br />
b) některé fyzické osoby nadané výkonem veřejné moci (např.<br />
soudní exekutor, notář, finanční arbitr, lesní stráž, ředitel školy,<br />
děkan fakulty, rektor univerzity aj.),<br />
74<br />
KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář . Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
75 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn<br />
a doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
42
c) některé právnické osoby nadané výkonem veřejné moci<br />
(například Všeobecná zdravotní pojišťovna),<br />
d) jiné orgány, které nejsou osobami, pokud rozhodují o právech a<br />
povinnostech třetích osob v oblasti veřejné správy. 76<br />
Rozdíl mezi těmito povinnými subjekty a subjekty z odst.1 je ten, že<br />
povinné subjekty vyjmenované v odst. 2 (dle novely 3) jsou IZ omezeny pouze<br />
na jejich rozhodovací činnost.<br />
4.2.4. Omezení práva na informace<br />
IZ obsahuje ustanovení, kterými lze přístup k informacím omezit. Jedná<br />
se o ustanovení § 2 (dle novely odst. 4 a 5), § 7, § 9, § 10, § 11 a § 12. 77<br />
Omezení práva na informace je taktéž shrnuto v článku 7, Usnesení<br />
vlády České republiky Č. 875 + 2P. 78<br />
Ustanovení § 2 (dle novely odst. 4) se týká osobních údajů a informací,<br />
na které se informační povinnost nevztahuje. Povinnost IZ je tímto odstavcem<br />
omezena, s odkazem na poznámku pod čarou, která poukazuje na ZOÚ a<br />
zákon č. 123/1998 Sb., o právu na informace o životním prostředí. Pan Korbel<br />
v publikaci Právo na informace uvádí: „Úprava rozsahu působnosti zákona o<br />
svobodném přístupu k informacím negativní enumerací uvedenou pouze jako<br />
příklad a navíc mimo text právní normy v poznámce pod čarou vyvolává<br />
76 KORBEL, František.. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
77 viz Příloha č. 1: Omezení práva na informace<br />
78 Podrobněji KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu<br />
k informacím. Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde,<br />
2004. s. 262-264<br />
43
značné rozpaky a nejistotu.“ 79 Podle jeho názoru poznámka pod čarou není<br />
závaznou.<br />
Dle odborníků je právě problém odepření informací z hlediska ochrany<br />
osobních údajů jedním z nejsložitějších. František Korbel 80 rozdělil tuto<br />
problematiku do oblasti práva hmotného a procesního:<br />
a) Právo hmotné<br />
Právo na ochranu před zneužíváním informací o své osobě<br />
vychází z hmotného práva, konkrétně z článku 10 odst. 3 Listiny 81 , ale<br />
také z ustanovení ZOÚ, který definuje pojem osobních údajů, jejich<br />
ochranu a základní podmínky jejich zpracování. Osobním údajem<br />
může být například jméno, příjmení, trvalé bydliště, podobenka a rodné<br />
číslo; subjektem údajů mohou být pouze fyzické osoby; povinným<br />
subjektem 82 může být například veřejná správa.<br />
Hlavní zásadou při zpracování osobních údajů je souhlas<br />
subjektu údajů. Pokud subjekt údajů tento souhlas ke zpracování<br />
osobních údajů povinným subjektům poskytne, vyhne se tak riziku<br />
následného konfliktu. Některé osobní údaje lze zpracovávat i bez<br />
souhlasu subjektu údajů dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. a)-f) ZOÚ.<br />
Dále je možné zpracovávat osobní údaje bez souhlasu subjektu údajů na<br />
základě tzv. zákonných licencí a dalších zvláštních zákonů (§5, odst. 3<br />
IZ).<br />
79 KORBEL, František.. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde, 2004. s. 31<br />
80 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
81 Článek 10 odst. 3 Listiny viz kapitola 2.3.2.<br />
82 Výklad pojmů: „subjekt údajů“ a „ povinný subjekt“ – viz následující kapitola.<br />
44
Přísnější je ochrana tzv. „citlivých údajů“, které jsou zvláštním<br />
druhem osobních údajů. Tyto údaje vypovídají např. o rasovém,<br />
národnostním nebo etnickém původu; o politických postojích, členství<br />
v odborových organizacích, náboženství, zdravotním stavu apod. 83<br />
Ustanovení § 9 zákona na ochranu osobních údajů připouští<br />
zpracování citlivých údajů jen v mimořádných situacích a s konkrétním<br />
souhlasem subjektu údajů.<br />
b) Právo procesní<br />
Výklad z hlediska práva procesního je dle odborníků ještě o<br />
něco komplikovanější. Jde o celé pochopení toho, jakým způsobem a<br />
podle kterého zákona bude mít povinný subjekt osobní údaje<br />
poskytovat a zda to bude dle hmotného práva přípustné. Odborníci se<br />
na tomto místě zmiňují o necitlivé novelizaci zákonem na ochranu<br />
osobních údajů. Pravdou je, že některá ustanovení doslovného výkladu<br />
IZ jsou v značném nesouladu (např. § 2 odst. 3 (dle novely 4) a § 5<br />
odst. 3). Pokud § 2 , odst. 4 IZ uvádí, že se nevztahuje na poskytování<br />
osobních údajů dle zvláštního předpisu, vyplývá z toho, že použití IZ<br />
není vyloučeno na odpírání osobních údajů. Pokud by došlo<br />
k poskytování osobních údajů v důsledku pozitivního vyřizování<br />
žádosti o informace, bylo by výsledkem absurdní zjištění, že poskytovat<br />
nelze ani ty osobní údaje, jejichž poskytnutí (viz a) Právo hmotné,<br />
odst.2 ) ZOÚ připouští.<br />
§ 2, odst. 4 IZ: „Zákon se nevztahuje na poskytování osobních<br />
údajů a informací podle zvláštního právního předpisu.“<br />
versus<br />
83 Výklad pojmu „citlivý údaj“ viz kapitola 1.<br />
45
§ 5, odst. 3 IZ: „Povinné subjekty, které vedou a spravují<br />
registry, evidence, seznamy a rejstříky obsahující informace, které jsou<br />
na základě zvláštního zákona každému přístupné, jsou tyto informace<br />
povinny zveřejňovat v přehledné formě způsobem umožňujícím<br />
i dálkový přístup. Na tyto subjekty se pro tento účel nevztahuje<br />
povinnost zamezit sdružování informací podle zvláštního právního<br />
předpisu.“ 84<br />
[v novelizační úpravě pojem údaje nahrazeno pojmem informace,<br />
přidán nový pojem evidence]<br />
Dle odborníků je § 2, odst. 3 (dle novely 4) IZ považován za matoucí a<br />
jeho jediný smysl je viděn v omezení podmínek pro poskytování osobních<br />
údajů s tím, že ZOÚ stanoví důvod pro poskytnutí či odepření informace<br />
(mimo § 5 odst. 3 IZ) a úkolem IZ bude stanovení postupu, kterým povinný<br />
subjekt na základě důvodu osobní údaje poskytne nebo rozhodne o (částečném)<br />
zamítnutí žádosti. 85<br />
Poslední odst. 5 § 2 IZ byl novelizační úpravou přidán. Zákon se<br />
nebude vztahovat na poskytování informací, které jsou předmětem duševního<br />
vlastnictví, pokud jsou v působnosti provozovatelů rozhlasového nebo<br />
televizního vysílání; škol; veřejných archivů; knihoven; Akademie věd České<br />
84 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn a<br />
doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
85 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář . Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
46
epubliky; kulturních institucí, jako jsou muzea, divadla, orchestry a další<br />
umělecké soubory. 86<br />
Dále lze omezit přístup k informacím ustanovením § 7 IZ, který<br />
odkazuje na zvláštní zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností.<br />
Ten stanoví, které informace jsou považovány za utajované. Mohou to být<br />
takové informace, jejichž neoprávněným nakládáním by mohla být způsobena<br />
újma zájmům České republiky. K odepření takové informace nestačí pouze její<br />
charakter (materiální podmínka), ale také její označení v příslušném právním<br />
předpisu (formální podmínka). Teprve po splnění obou podmínek (materiální i<br />
formální), může být informace považována za utajenou skutečnost. Zajímavé<br />
je, že informace může být považována za utajovanou pouze po dobu, po kterou<br />
trvají důvody pro utajení informace (§ 6 zákona 148/1998 Sb.). 87<br />
Povinný subjekt není povinen poskytnout informace také dle ustanovení<br />
§ 9 IZ, který se váže k obchodnímu zákoníku. Obchodní tajemství definují<br />
společné znaky § 17 obchodního zákoníku, které musí být splněny:<br />
skutečnosti obchodní, výrobní a technické povahy, které mají alespoň<br />
potencionální hodnotu<br />
nejsou v příslušných obchodních kruzích běžně dostupné<br />
podle vůle podnikatele mají být utajeny<br />
podnikatel sám zajišťuje utajení 88<br />
Také ochrana důvěrnosti majetkových poměrů může být důvodem<br />
k odmítnutí informace. Dle ustanovení § 10 IZ jsou za důvěrné považovány<br />
86 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn a<br />
doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online]. [cit. 2005-04-<br />
02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
87 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
88 TAMTÉŽ<br />
47
informace, které úřady získaly od fyzických či právnických osob v rámci<br />
daňového řízení, řízení o výběru poplatků, v rámci řízení o penzijním a<br />
zdravotním pojištění, sociálním zabezpečení apod. U fyzických osob je část<br />
těchto informací již chráněna jako osobní údaje podle ZOÚ (viz § 2 odst. 4 IZ)<br />
a právem na ochranu osobnosti. 89<br />
Ustanovení § 11 IZ 90 obsahuje důvody, které umožňují nebo ukládají<br />
omezení práva na informace. Odstavec 1 uvádí důvody, pro něž povinný<br />
subjekt může (nikoli musí) poskytnutí informace omezit. Odstavec 2. a 4.<br />
naopak uvádí důvody, pro něž je subjekt povinný dané informace odepřít.<br />
Aby došlo k zamezení zneužití tohoto ustanovení, je povinný subjekt<br />
povinen dále postupovat dle § 12 IZ (viz následující §) a článku 4 odst. 4<br />
Listiny 91 a Instrukce Ministerstva spravedlnosti č. M -1827/99.<br />
Instrukce ministerstva spravedlnosti č. M – 1827/99, § 1 odst. 3:<br />
89 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
90 K tomuto ustanovení se váže mnoho dalších předpisů. Jedná se o §3 odst. 4, § 12, §15, §19<br />
IZ; dále článek 17 odst. 4, článek 4 odst. 4 Listiny; zákon č. 121/2000 Sb., o právu autorském,<br />
právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů (autorský zákon);<br />
zákon č. 527/1990 Sb., o vynálezech a zlepšovacích návrzích, zákon č. 207/2000 Sb., o<br />
ochraně průmyslových vzorů, zákon č. 529/1991 Sb., o ochraně topografií polovodičových<br />
výrobků, zákon č. 478/1992 Sb., o užitných vzorech; zákon č. 137/1995 Sb. o ochranných<br />
známkách; zákon č. 206/2000 Sb., o ochraně biotechnologických vynálezů; zákon č. 408/2000<br />
Sb., o ochraně práv k odrůdám rostlin; zákon č. 452/2001 Sb., o ochraně označení původu a<br />
zeměpisných označení; § 13 odst. 5 zákona č. 360/1992 Sb., o výkonu povolání autorizovaných<br />
architektů a o výkonu povolání autorizovaných inženýrů a techniků ve výstavbě; § 116<br />
občanského a soudního řádu; § 49 soudního řádu správního; nařízení vlády č. 253/1992 Sb., o<br />
platových poměrech zaměstnanců orgánů státní správy, některých dalších orgánů a obcí; § 8<br />
zákona o svobodném přístupu k informacím ze životního prostředí; článek 7 Metodického<br />
pokynu vlády, § 5 Instrukce<br />
91 viz Usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny<br />
základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky. Ústavní zákon č.<br />
2/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č. 162/1998 Sb. [online]. [cit. 2005-04-01]. Dostupný z :<br />
< http://www.psp.cz/docs/laws/listina.html >.<br />
48
„ (3) V pochybnostech, zda jde o informaci podle odstavce 1, vychází<br />
povinný subjekt také z toho, že právo na informace je ústavně zaručeným,<br />
politickým právem, jehož prostřednictvím se občané podílejí na výkonu státní<br />
moci a kontrole činnosti státních orgánů, a že přístup k informacím může být<br />
omezen pouze zákonem, je-li to nezbytné pro ochranu práv a svobod druhých,<br />
bezpečnost státu, veřejnou bezpečnost, ochranu veřejného zdraví a<br />
mravnosti“. 92<br />
Ustanovení § 12 IZ je společné pro všechny výše uvedené paragrafy<br />
(ustanovení) v této kapitole Omezení práva na informace. Povinný subjekt je<br />
tímto zavázán, aby při odepření informace (nebo její části – např. výmaz<br />
z textu), vždy poskytl doprovodnou informaci (§ 2 odst. 4), tzv. informoval<br />
žadatele o důvodu odepření informace i době, po kterou odepření bude trvat a<br />
kdy bude znovu žádost přezkoumána. Všeobecně je míněno, aby omezení<br />
k přístupu k informacím bylo uplatněno jen v nejmenším nutném rozsahu.<br />
Dále § 12 IZ vyžaduje vydání správního rozhodnutí o omezení<br />
poskytovaných informacích, který jasně vyplývá i ze znění novelizovaného<br />
ustanovení § 15 IZ. 93<br />
Oproti těmto výše uvedeným ustanovením, které se týkají odepření<br />
informace, stojí ustanovení § 19 IZ, které se týká mlčenlivosti jednotlivých<br />
pracovníků úřadu. V žádném případě není mlčenlivost překážkou<br />
k poskytování informací úřadem. Tím, že je umožněn přístup k informacím<br />
tímto zákonem, není porušena mlčenlivost uložena zvláštními zákony. Pokud<br />
je úředník pověřen ve své pracovní náplni poskytováním informací, nebude se<br />
92 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím.<br />
Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář . Praha : Linde, 2004. s. 78<br />
93 KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu k informacím. Zákon<br />
o právu na informace o životním prostředí. Komentář. Praha : Linde, 2004. 295 s.<br />
49
na něj ustanovení § 19 při jeho pracovní činnosti vztahovat. Pracovník bude<br />
mlčenlivostí vázán, jakmile se ocitne mimo své pracovní povinnosti (např.<br />
mimo pracovní dobu). 94<br />
4.2.5. Vliv IZ na činnost veřejné správy<br />
Odborníci nazývají veřejnou správu systémem, který řídí a usměrňuje<br />
značnou část veřejných záležitostí ve společnosti.<br />
Pokud má veřejná správa splňovat všechny atributy demokratické<br />
společnosti, je nutné, aby se snažila získávat informace od společnosti i od<br />
jejich jednotlivých členů. Takto získané informace jsou pro veřejnou správu<br />
jedinečnou zpětnou vazbou. „Jde o významný zdroj informací o dopadech<br />
vlastní činnosti, o tom, jak její rozhodnutí působí na společnost a její jednotlivé<br />
složky.“ 95<br />
Po desetiletí informační blokády, kdy se utajovalo téměř vše, se veřejná<br />
správa otevřela veřejnosti. Jednou z povinností úřadů veřejné správy je<br />
z hlediska IZ poskytování informací. Každý úřad je povinen zveřejňovat místo<br />
a způsob, jak lze efektivně získat příslušné informace.<br />
V České republice vznikl s využitím řady projektů „Portál veřejné<br />
správy“, který se stal první elektronickou bránou do úředního světa. Správcem<br />
tohoto Portálu je na základě zákona č. 365/2000 Sb., o informačních<br />
systémech veřejné správy Ministerstvo informatiky České republiky. Portál<br />
94 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
95 SKULOVÁ, Soňa. Veřejná správa a informace. In Svoboda projevu a tisku : sborník vybraných<br />
příspěvků z mezinárodních konferencí konaných ve dnech 5.-9. září 1994 Právnickou fakultou<br />
<strong>MU</strong>. Brno : Masarykova univerzita, 1995. Acta Universitatis Brunensis Iuridica; No 155. s. 115-<br />
118<br />
50
umožňuje občanům lepší orientaci ve veřejné správě, všechny informace na<br />
něm jsou poskytovány v souladu s IZ. 96<br />
Poslední novelizace IZ klade důraz zejména na zpřesnění povinnosti 97<br />
pro poskytování informací veřejnou správou.. Za jakých podmínek a jakým<br />
způsobem mají být tyto informace poskytovány, uvedu v následujících<br />
několika bodech. 98<br />
I) Poskytování informací zveřejněním:<br />
Zveřejněná je například taková informace, která je vystavena<br />
úřadem na vlastních webových (internetových) stránkách; informace<br />
musí být umístěna tak, aby mohla být zpětně vyhledána. Povinnost<br />
úřadu odkázat na zveřejněnou informaci je ošetřena ustanovením § 6<br />
IZ, kdy je stanovena lhůta pro toto oznámení, a to nejpozději do 7 dnů<br />
od vyžádání.<br />
a) Informace zveřejněné povinně (§ 5 IZ): Jedná se zejména o<br />
informace, které pojednávají o činnosti toho daného úřadu či<br />
instituce.Takovéto informace vypovídají o charakteristice<br />
daného úřadu; o působnostech a pravomocích; o organizační<br />
struktuře apod. Například povinný subjekt musí každoročně do<br />
1. března zpracovat výroční zprávu, v níž uvádí údaje o činnosti<br />
úřadu za minulý rok (viz § 18 IZ).<br />
96 viz Portál veřejné správy České republiky [online]. 2005, [cit. 2005-04-03]. Dostupné z:<br />
< http://portal.gov.cz/wps/portal/_s.155/7205?docid=1 >.<br />
Další informace o činnosti veřejné správy jsou dostupné z: < http://www.ostosest.cz >.<br />
97 viz kapitola 4.2. Obecná úprava IZ<br />
98 viz Příloha č. 2 : Poskytování informací<br />
51
) Informace zveřejněné dobrovolně (§ 5 IZ): Úřady mohou na<br />
základě svého uvážení zveřejnit například takové informace,<br />
které by je mohly později ušetřit před množstvím dotazů ze<br />
strany občanů; úřad tak může rovnou žadatele odkázat na tyto<br />
zdroje (viz § 6 IZ). 99<br />
II) Poskytování informací na základě vyžádání (§ 13 IZ):<br />
Pokud chce kdokoliv získat od úřadu informaci, která nebyla<br />
prozatím zveřejněna, může o informaci zažádat.<br />
Formy poskytnutí žádosti:<br />
a) Ústní žádost: Takováto žádost může být podána jak osobně (při<br />
návštěvě úřadu), tak při telefonickém rozhovoru. Na ústní<br />
žádost je úřad povinen odpovědět stejně, jako by se jednalo o<br />
žádost písemnou. Ústní žádost nemůže vést k odvolání<br />
(například z důsledku nespokojenosti občana s poskytnutou<br />
informací), jelikož u ní nelze přesně doložit, jak zněla.<br />
b) Písemná žádost: Občan-žadatel podá svoji žádost buďto<br />
odesláním poštou nebo faxem; předáním u okénka pracovníkovi<br />
úřadu; elektronickou cestou.<br />
Formulace žádosti:<br />
99 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
52
V zájmu občana je, aby formuloval svoji žádost co<br />
nejzřetelněji, jelikož bude dle ustanovení § 14 IZ dále úřadem<br />
posuzována z formálního hlediska:<br />
a)<br />
b)<br />
c)<br />
Anonymity: Anonymní žádost se odkládá, nevyřizuje.<br />
Srozumitelnosti: Pokud není žádost dostatečně<br />
srozumitelná nebo je příliš obecná, je občan vyzván do<br />
sedmi dnů od podání žádosti k jejímu upřesnění; pokud<br />
žadatel do 30 dnů požadovanou informaci neupřesní, úřad<br />
rozhodne o jejím odmítnutí. Ze žádosti musí být evidentní,<br />
kterému úřadu je žádost určena. Novela IZ dále zpřesňuje<br />
údaje o žadateli, které musí žádost obsahovat (viz § 14,<br />
odst. dle novely 3).<br />
Vztahu k působnosti úřadu: Pokud se žádost nevztahuje<br />
k působnosti daného úřadu, je do tří dnů sděleno žadateli<br />
(s odůvodněním), že žádost nemůže být kladně vyřízena.<br />
Předpokládané náklady (§ 17 IZ):<br />
Úřad je v souvislosti s poskytnutím informace oprávněn<br />
žádat úhradu ve výši, která nesmí přesáhnout náklady spojené<br />
s vyhledáním informace.<br />
Úřad je povinen zveřejnit ceník služeb (například<br />
položky za materiálové náklady – cena papírů, kopií, disket a<br />
cenu za práci). Dle poslední novelizace bude úřad povinen<br />
oznámit žadateli před poskytnutím informace, zda od něj bude<br />
požadována úhrada a v jaké formě. 100<br />
100 Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn a<br />
doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
53
Lhůta pro poskytnutí informace (§ 20 odst. 3 IZ):<br />
V první úpravě IZ byla lhůta pro poskytnutí informace<br />
15 dní, v roce 2000 byla prodloužena na 30 dní, v roce 2001 na<br />
22 dní. 101 Dle poslední úpravy IZ byla lhůta stanovena na 15<br />
dní (§ 14 odst. 3) s tím, že v závažných důvodech lze prodloužit<br />
lhůtu o 10 dnů (§ 14 odst. dle novely odst. 8). S ohledem na<br />
účinnost zákona je tato lhůta ošetřena dále ustanovením § 20<br />
odst. 3 IZ. O prodloužení lhůty je úřad povinen žadatele<br />
informovat. 102<br />
Nečinnost úřadu:<br />
Pokud se stane, že úřad na naši žádost nereaguje, dochází<br />
k tzv.“právní fikci negativního rozhodnutí“. 103 Novelizace IZ<br />
v tomto případě nečinnosti povinného subjektu (viz § 15 odst.<br />
4) poskytuje žadateli možnost podat stížnost ošetřenou<br />
ustanovením § 16a) dle novelizační úpravy. Podle předchozí<br />
zákonné úpravy IZ se měl možnost občan hájit proti nečinnosti<br />
úřadu pouze podáním odvolání do 15 dnů ode dne, kdy uplynula<br />
lhůta pro vyřízení žádosti, kterého lze využít pro odmítnutí<br />
informace úřady i nadále (viz § 16). 104<br />
101 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
102 viz Příloha č. 3: Lhůta vyřízení<br />
103 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. 182 s.<br />
104<br />
Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn a<br />
doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu k informacím [online].<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
54
4.3. Ochrana soukromí<br />
V dnešním moderním přetechnizovaném světě mají lidé stále větší<br />
potřebu chránit si své soukromí. Přesto těžko odolávají stále lákavějším<br />
nabídkám, které jim současný svět nabízí a často jsou pak nuceni se svého<br />
soukromí vzdát. Jedná se většinou o bankovní, přepravní nebo komunikační<br />
služby, bez kterých si dnešní člověk nedokáže běžné fungování představit.<br />
Společnost však zasahuje do soukromí občanů i tím, že shromažďuje<br />
spoustu údajů v souvislosti s jejich bezpečností, vzděláním a sociálními<br />
potřebami. 105<br />
V tomto duchu tedy ani demokratická společnost nedokáže zabránit<br />
zasahování do soukromí občanů. Přesto je povinností každé demokratické<br />
země poskytovat právní ochranu soukromí každému jednotlivci. „Právo na<br />
soukromí či soukromý život nezahrnuje pouze právo určit komu budou<br />
zpřístupněny určité údaje a možnost bránit se proti neoprávněným zásahům do<br />
intimní sféry. Jeho součást tvoří také závazek státu zajistit respektování tohoto<br />
práva.“ 106<br />
Ochrana soukromí spadá do sféry osobních práv, která jsou jako jiná<br />
práva legislativně chráněna a ošetřována na různých stupních úrovně.<br />
Podmínky, za kterých bude docházet k ochraně těchto výše uvedených práv,<br />
stanovují jak mezinárodněprávní dokumenty, tak zákony jednotlivých zemí.<br />
Již od 18. století se objevují první zákony, které toto výše uvedené<br />
právo akceptují. Jedná se například o zákon, jehož snahou bylo regulovat<br />
přístup k veřejným zájmům (Švédsko, 1776); zákon zakazující publikování<br />
105 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
106 TAMTÉŽ, s. 17<br />
55
údajů ze soukromí (Francie, 1858); legislativní opatření, které zakazovalo<br />
publikovat informace, vztahující se k „osobním nebo domácím záležitostem“<br />
(Norsko, 1889). 107<br />
Kromě poskytování právní ochrany občanům musí právní úpravy na<br />
ochranu soukromí řešit i konkurenci jiných práv. Je známo, že na základě<br />
zákonné licence je možno zasahovat do soukromé sféry bez ohledu na to, či<br />
s tím jednotlivec (občan) souhlasí. Pokud to tedy zákon předepisuje, může<br />
orgán veřejné moci požadovat od občanů i jisté osobní údaje. 108<br />
Odborníci rovněž podotýkají, že složitější situace vzniká při střetu práv<br />
mezi subjekty s rovnoprávným postavením. V tomto případě se jedná zejména<br />
o střet práva na soukromí s právem na informace. Omezení jednoho či druhého<br />
práva může být omezeno pouze zákonem.<br />
4.3.1. Projednávání a schválení ZOÚ<br />
Jednu složku soukromí tvoří osobní údaje. Hlavním podnětem pro<br />
přijetí právní úpravy, která by zajišťovala jejich ochranu, bylo obrovské<br />
rozšíření technologií, které umožňují přístup ke spoustě informací, jakož i<br />
jejich rychlé shromažďování, uchovávání či zpracování.<br />
Na tomto místě bych opět ráda zmínila Úmluvu č. 108 na ochranu osob<br />
se zřetelem na automatizované zpracování dat 109 , která byla přijata v roce<br />
107 KUČEROVÁ, Alena, et al. Zákon o ochraně osobních údajů. Komentář. Praha : C. H.<br />
BECK, 2003. 388 s.<br />
108 Např. při vypracování posudku pro účely soudního řízení; zjišťování totožnosti osob<br />
v souladu se zákonem o Policii České republiky apod.<br />
109<br />
Podrobněji viz Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních<br />
dat [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/umluva.php3 >.<br />
56
1981 Radou Evropy. Na základě této úmluvy byl schválen v Československu<br />
první zákon, který upravoval ochranu osobních údajů v informačních<br />
systémech. 110 Podle názorů odborníků nebyl tento zákon v praxi realizován<br />
z důvodu nestanovení sankcí za jeho porušování. Nový ZOÚ, který již<br />
korespondoval s právem Evropské unie, byl přijat až v roce 2000 a do této<br />
doby byl již několikrát novelizován. 111<br />
Jako poslední vstoupila v platnost 26. července 2004 novela ZOÚ, která<br />
byla publikována ve Sbírce zákonů pod číslem 439/2004 Sb. 112<br />
Návrh tohoto zákona byl Poslaneckou sněmovnou projednáván a<br />
schválen v dubnu 2004. V květnu téhož roku byl návrh předán dále<br />
k projednání Výboru pro vzdělávání, vědu, kulturu, lidská práva a petice;<br />
Výboru pro záležitosti EU a Ústavně právnímu výboru Senátu. Pozměňovací<br />
návrhy byly Senátem na schůzi 13. května 2004 přijaty a zpět vráceny<br />
Poslanecké sněmovně, která o návrhu zákona rozhodla 25. června 2004. Zákon<br />
byl 14. července 2004 podepsán prezidentem České republiky. 113<br />
Novelou byla především harmonizována ochrana osobních údajů<br />
s legislativou států Evropské unie, zpřesněna definice týkající se subjektu<br />
údajů, práv subjektu údajů a registrační povinnosti správců. Jak jsem již<br />
zmínila v kapitole 1, byly nově zařazeny mezi citlivé údaje jakékoliv<br />
„biometrické a genetické údaje subjektu údajů“. Novela dále upřesňuje pojem<br />
110 Zákon č. 256/1992 Sb., o ochraně osobních údajů v informačních systémech byl zrušen<br />
ustanovením § 48 ZOÚ.<br />
111 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
112 Zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění<br />
zákona č. 227/2000 Sb., zákona č. 177/2001 Sb., zákona č. 450/2001 Sb., zákona<br />
č. 107/2002 Sb., zákona č. 309/2002 Sb., zákona č. 310/2002 Sb. a zákona č. 517/2002 Sb.,<br />
zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004 Sb.<br />
113 Informační bulletin [online]. 2004, č. 2. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-<br />
04-03]. Dostupné z: .<br />
57
osobní údaj ve vztahu k veřejně činné osobě. Současně s touto novelou byl<br />
novelizován i zákon o bankách. 114 Rozbor následujících ustanovení ZOÚ bude<br />
zpracován s ohledem na tuto novelu.<br />
4.3.2. Účel zákona ZOÚ<br />
„§ 1 Tento zákon v souladu s právem Evropských společenství,<br />
mezinárodními smlouvami, kterými je Česká republika vázána a k naplnění<br />
práva každého na ochranu před neoprávněným zasahováním do soukromí<br />
upravuje práva a povinnosti při zpracování osobních údajů a stanoví<br />
podmínky, za nichž se uskutečňuje předání osobních údajů do jiných států.“ 115<br />
Účelem zákona je zajištění ochrany osobních údajů, způsob jejich<br />
zpracování a zajištění jejich přenosu do zahraničí. Osobní údaje spadající do<br />
oblasti Policie ČR, zpravodajské služby, Armádu ČR, Ministerstvo financí<br />
apod. jsou řešeny v souladu Úmluvou č. 108 Rady Evropy. 116<br />
4.3.3. Vymezení pojmů v souvislosti se ZOÚ<br />
114 Zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění zákona č. 264/1992 Sb., zákona č. 292/1993 Sb.,<br />
zákona č. 156/1994 Sb., zákona č. 83/1995 Sb., zákona č. 84/1995 Sb., zákona č. 61/1996 Sb.,<br />
zákona č. 306/1997 Sb., zákona č. 16/1998 Sb., zákona č. 127/1998 Sb., zákona č. 165/1998<br />
Sb., zákona č. 120/2001 Sb., zákona č. 239/2001 Sb., zákona č. 319/2001 Sb. a zákona č.<br />
126/2002 Sb.<br />
115 Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých<br />
zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č. 177/2001<br />
Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem<br />
č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004<br />
Sb., zákon o ochraně osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit.<br />
2005-04-03]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.<br />
116 KUČEROVÁ, Alena, et al. Zákon o ochraně osobních údajů. Komentář. Praha : C. H.<br />
BECK, 2003. 388 s.<br />
58
Ustanovení § 4 ZOÚ vymezuje některé základní pojmy, které<br />
nevznikaly nahodile při tvorbě tohoto zákona, nýbrž vychází z mezinárodních<br />
pramenů. 117<br />
Jelikož jsem se některým pojmům s kterými pracuje ZOÚ věnovala<br />
v úvodní části 118 své práce, uvedu na tomto místě pouze ty zbývající.<br />
Subjektem údajů je taková fyzická osoba, k níž se osobní údaje<br />
vztahují. Odborníci upozorňují na zavádějící fakt této definice, z níž<br />
není absolutně jasné, zda subjektem údajů je i osoba zemřelá či mrtvá.<br />
Určitým řešením tohoto problému je úprava § 11 ZOÚ a ustanovení § 7<br />
a § 15 občanského zákoníku. 119<br />
Zpracováním osobních údajů je myšlena jakákoliv operace nebo její<br />
soustava, vykonávaná systematicky, buďto správcem nebo<br />
zpracovatelem, za účelem shromažďování osobních údajů, ukládání na<br />
nosiče informací, zpřístupňování, vyhledávání, používání, předávání,<br />
šíření, zveřejňování, úpravy nebo pozměňování, uchovávání, výměny,<br />
tříděni nebo kombinování, blokování a likvidace. Pokud je<br />
uskutečňována jen některá z těchto výše uvedených operací, i v tomto<br />
případě můžeme hovořit o zpracovávání.<br />
Shromažďováním se rozumí systematický postup či soubor postupů,<br />
jež má za cíl získání osobních údajů a jejich uložení s následným<br />
zpracováním.<br />
117 Podrobněji viz Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o<br />
ochraně jednotlivců v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto<br />
údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/smernice.php3 >.<br />
118 Osobní údaj, citlivý údaj, anonymní údaj viz kapitola 1.<br />
119 Z ustanovení § 15 občanského zákoníku (posmrtná ochrana osobnosti) vyplývá, že po smrti<br />
fyzické osoby přechází právo na ochranu této osobnosti její rodině.<br />
59
Uchováváním je myšleno udržování údajů v takové podobě, aby bylo<br />
možno je později zpracovávat. Není pravidlem, že by údaje byly<br />
uchovávány pouze v té podobě, v jaké byly uloženy.<br />
K blokování dochází tehdy, jestliže je osobní údaj nepřístupný, a tudíž<br />
jej nelze jinak zpracovávat. Blokování lze využít například jako<br />
opatření pro ochranu subjektu údajů. Zablokované údaje jsou takto<br />
nepřístupné i pro samotné správce či zpracovatele údajů.<br />
K likvidaci údajů může dojít například fyzickým zničením jejich nosiče<br />
nebo jejich vymazáním. 120 O likvidaci se jedná i v případě, pokud bude<br />
nosič údajů zachován, s tím, že osobní údaje budou trvale nepřístupné.<br />
Důležitým pojmem tohoto ustanovení je pojem správce. Právě jeho se<br />
týkají všechny povinnosti vyplývající ze ZOÚ.<br />
§ 4 j) : „Správcem každý subjekt, který určuje účel a prostředky<br />
zpracování osobních údajů, provádí zpracování a odpovídá za něj.<br />
Zpracováním osobních údajů může správce zmocnit nebo pověřit<br />
zpracovatele, pokud zvláštní zákon nestanoví jinak.“ 121<br />
Zákon nezbaví správce odpovědnosti za zpracování osobních údajů ani<br />
v tom případě, pokud pověří tímto výkonem zpracovatele.<br />
Zpracovatelem je takový subjekt, který zpracovává osobní údaje dle<br />
zvláštního zákona nebo je tím pověřen správcem. Takové pověření se<br />
většinou týká jen některých druhů zpracování. V praxi se<br />
120 V praxi se může jednat o zničení diskety, nahrazení textu jiným, či trvalé začernění textu.<br />
121 Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých<br />
zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č. 177/2001<br />
Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem<br />
č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004<br />
Sb., zákon o ochraně osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005.<br />
[cit. 2005-04-03]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.<br />
60
zpracovatelem může stát obecní úřad s rozšířenou působností, který je<br />
pověřen evidencí občanských průkazů Ministerstvem vnitra ČR.<br />
Zveřejněným je takový osobní údaj, který je zpřístupněný zejména<br />
hromadnými sdělovacími prostředky, veřejným sdělením nebo jako<br />
součást veřejného seznamu. V oblasti veřejné správy může někdy dojít<br />
ke zveřejnění osobních údajů ve veřejně přístupném seznamu. Do<br />
těchto záznamů má každý možnost nahlížet, ale pokud by chtěl někdo<br />
údaje z těchto seznamů zpracovávat, musel by dále postupovat dle<br />
ZOÚ. 122<br />
4.3.4. Působnost zákona ZOÚ<br />
Ke zpracování osobních údajů dochází dle ustanovení § 3 odst. 1 všemi<br />
subjekty, ať jsou jimi orgány státní moci, územní samosprávy nebo jiné orgány<br />
veřejné moci a stejně tak i soukromé a fyzické právnické osoby. Podmínkou je<br />
jejich zpracování ve smyslu ustanovení § 4 písm.e), a to systematicky.<br />
Ke zpracování osobních údajů dle ZOÚ dochází automatizovaně nebo<br />
jinými prostředky (např. v lístkové kartotéce, v zápisníku apod.). Výjimky, kdy<br />
se nejedná o zpracování osobních údajů jsou popsány v odstavci 3 a 4 § 3.<br />
Těmito výjimkami je zpracování osobních údajů, kterou provádí fyzická osoba<br />
pro osobní potřebu a nahodilé shromažďování osobních údajů, pokud nejsou<br />
již dále zpracovávány. 123<br />
K odstavci 5 § 3 se dále váží zvláštní zákony č. 85/1995., o státní<br />
statistické službě, č. 158/1999 Sb. o sčítání lidu, domů a bytů v roce 2001 a<br />
122 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
123 TAMTÉŽ<br />
61
zákon č. 97/1974 Sb., o archivnictví, ve znění zákona č. 343/1992 Sb. Smyslem<br />
tohoto ustanovení je respektovat zvláštní potřeby zpracování osobních údajů.<br />
Nejrozsáhlejší výjimky obsahuje ustanovení odst. 6 § 3 ZOÚ. Podle něj<br />
se nepoužijí ustanovení § 5, 9, 11 , 16 a 27 tohoto zákona pro zpracování<br />
osobních údajů těmito subjekty: zpravodajské služby, Policie ČR (včetně její<br />
Národní ústředny Interpolu), Ministerstvo financí v rámci finančně-analytické<br />
činnosti, Národní bezpečnostní úřad při provádění bezpečnostních prověrek,<br />
Ministerstvo vnitra při vydávání osvědčení podle tzv. lustračních zákonů, při<br />
vydávání krycích dokladů a při činnosti útvaru inspekce ministra vnitra. 124<br />
4.3.5. Povinnosti správců a zpracovatelů<br />
ZOÚ nestanoví žádné povinnosti subjektu údajů, pouze jejich práva, za<br />
něž odpovídají správci a zpracovatelé osobních údajů. Ze ZOÚ vyplývají pro<br />
subjekty údajů příslušné povinnosti zejména v jeho ustanovení § 5, dále v § 4,<br />
§ 9, § 10, § 11, §12, §13, §14, §15, § 16, §20.<br />
Zejména je správce povinen stanovit účel, k němuž mají být osobní<br />
údaje zpracovány a dále prostředky a způsob jejich zpracování. Zákon přesně<br />
veřejnoprávním úřadům neudává, jakým způsobem se má účel stanovit.<br />
Většinou se tyto úřady řídí vlastní vnitřní normou.<br />
Dále je povinností správce zpracovávat pouze pravdivé a přesné osobní<br />
údaje, které získal v souladu se ZOÚ. Správce je povinen nepravdivé údaje<br />
blokovat a bez odkladu je opravit či doplnit. Pokud tak nemůže učinit, musí<br />
tyto údaje zlikvidovat dle ustanovení § 20.<br />
124 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
62
Shromažďovat musí správce osobní údaje, které odpovídají<br />
stanovenému účelu a v rozsahu nezbytném pro jeho naplnění. Typickým<br />
příkladem neúměrného shromažďování osobních údajů bývá časté vyžadování<br />
rodného čísla správci údajů. 125<br />
Osobní údaje mohou být uchovávány jen po dobu, která je nezbytně<br />
nutná k účelu jejich zpracování a po jejím uplynutí lze údaje uchovávat jen pro<br />
účely statistické, vědecké a pro účely archivnictví. Dále je třeba, aby bylo<br />
zajištěno právo na ochranu před neoprávněným zasahováním do soukromého a<br />
osobního života subjektu údajů tím, že tyto osobní údaje budou zpracovávány<br />
pouze v souladu s účelem, k němuž byly shromážděny, pokud zvláštní zákon<br />
nestanoví jinak. Za jiným účelem lze zpracovávat osobní údaje, pokud k tomu<br />
dal souhlas subjekt údajů. 126<br />
Dále ZOÜ vylučuje shromažďovat údaje pod záminkou jiného účelu<br />
nebo jiné činnosti, pokud zvláštní zákon nestanoví jinak. Shromažďovat osobní<br />
údaje může správce pouze otevřeně.<br />
ZOÚ zakazuje sdružovat osobní údaje k rozdílným účelům; i zde může<br />
výjimku stanovit zvláštní zákon.<br />
Správce může zpracovávat osobní údaje pouze se souhlasem subjektu<br />
údajů, za podmínek které stanoví odstavec 2, písm.a, b, c, d, e, f § 5. Souhlas<br />
může dát osoba způsobilá k právním úkonům.<br />
Správce může zpracovávat osobní údaje bez souhlasu subjektu údajů<br />
pro statistické nebo vědecké účely. Tyto údaje je nutno co nejdříve<br />
anonymizovat a zajistit jejich zabezpečení dle § 13.<br />
125 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
126 TAMTÉŽ<br />
63
V jakém rozsahu musí být souhlas poskytován a jakou dobu jej musí<br />
správce prokázat stanoví odst. 5 § 5. 127<br />
Režim pro zpracování osobních údajů za účelem nabízení obchodu<br />
nebo služeb je upraven odst. 6 § 5. Správce pak může toto zpracování provádět<br />
sám nebo jím pověřit zpracovatele. Zpracovatel, kterému byly takto údaje od<br />
správce předány, nesmí tyto údaje předávat jiné osobě. Taktéž je zpracovatel<br />
povinen respektovat tak jako správce ustanovení § 5 ZOÚ a navíc i ustanovení<br />
§ 7 a § 8. Dále zpracovatele i správce zavazují povinnosti § 10 ZOÚ, které jsou<br />
obecnými pravidly, na něž je třeba dbát, aby subjekt údajů neutrpěl újmu na<br />
svých právech, zejména na právu a zachování lidské důstojnosti. Smlouvu mezi<br />
správcem a zpracovatelem řeší § 6 ZOÚ.<br />
Pro zpracování citlivých údajů je stanoven přísnější režim než je tomu u<br />
běžných údajů. Povinnosti pro správce vyplývající z těchto zvláštních okolností<br />
jsou uvedeny zejména v ustanovení § 9.<br />
Ustanovení § 11 se vztahuje k informační povinnosti správce. Správce<br />
je povinen subjekt údajů informovat o tom, že o něm shromažďuje údaje,<br />
v jakém rozsahu a pro jaký účel. Dále je správce povinen informovat subjekt<br />
údajů o jeho právu k přístupu k osobním údajům a poskytnout poučení, zda je<br />
subjekt údajů povinen pro zpracování údaje poskytnout a jaké důsledky budou<br />
vyvozeny, pokud tak neučiní. Změna ustanovení § 11 odst. 1 128 byla<br />
provedena novelizací ZOÚ pod č. 177/2001 Sb. Podle nového znění musí být<br />
tato povinnost splněna ještě předtím, než dojde k zahájení zpracování osobních<br />
údajů. Dále bylo toto ustanovení doplněno o povinnost správce informovat<br />
127 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
128 Ustanovení § 11 ZOÚ doplňuje Směrnice č. 95/46/ES. Podrobněji viz Směrnice<br />
Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně jednotlivců v<br />
souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [online]. c2005,<br />
poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/smernice.php3 >.<br />
64
subjekt údajů, kdo jeho údaje bude zpracovávat. Další změnou je zproštění<br />
správce informační povinnosti v případě, že okolnosti zpracování (v jakém<br />
rozsahu, pro jaký účel atd.) budou subjektu údajů známy.<br />
Informace dle ustanovení § 11 musí být podávány subjektu údajů<br />
písemně, ve srozumitelné formě a bez prodlení v souladu s ustanovením § 12<br />
ZOÚ. Dále ustanovení § 11 poukazuje na některé zvláštní zákony, mezi nimiž<br />
figuruje i IZ a podle kterých v případě žádosti o informaci nejsou dotčena<br />
práva subjektu údajů.<br />
Pokud má být zajištěna ochrana osobních údajů, musí ten, kdo je<br />
zpracovává, přijmout dle ustanovení § 13 ZOÚ taková opatření, aby nemohlo<br />
dojít k neoprávněnému nebo nahodilému přístupu k osobním údajům nebo<br />
k jejich změně, zničení či ztrátě apod.<br />
Dále musí správce podle ustanovení § 14 určit podmínky a rozsah, za<br />
nichž smějí zpracovávat osobní údaje jiné osoby.<br />
K ochraně osobních údajů směřuje i ustanovení § 15, které se váže<br />
k mlčenlivosti zaměstnanců správce nebo zpracovatele. 129<br />
Oznamovací povinnosti, vyplývající z ustanovení § 16, náleží k dalším<br />
povinnostem těch, kdo hodlají zpracovávat osobní údaje. Oznámení Úřadu pro<br />
ochranu osobních údajů (viz následující kapitola) je povinen učinit správce<br />
ještě před započetím zpracovávání těchto údajů. Stejně tak musí učinit, pokud<br />
se rozhodně změnit zpracování osobních údajů. V odst. 2 § 16 jsou uvedeny<br />
informace, které musí oznámení obsahovat. Podle odst. 5 § 16 vydá Úřad<br />
osvědčení o registraci správců, které se provádějí od 1.12.2000.<br />
129 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
65
Oznamovací povinnost se nebude vztahovat dle § 18 na zpracování<br />
těch osobních údajů, které jsou součástí evidencí veřejně přístupných a jejichž<br />
zpracování je správci uloženo zákonem. Pokud se správce rozhodne ukončit<br />
svoji činnost, musí neprodleně oznámit Úřadu pro ochranu osobních údajů, jak<br />
naložil s osobními údaji, pokud se na jejich zpracování vztahuje oznamovací<br />
povinnost, a to v souladu s ustanovením § 19. 130<br />
4.3.6. Úřad pro ochranu osobních údajů<br />
Ustanovením § 2 ZOÚ byl zřízen 1.6.2000 Úřad pro ochranu osobních<br />
údajů (dále jen Úřad) jako kontrolní nezávislý orgán, jehož hlavním posláním<br />
je dohlížet na plnění povinností správců při zpracování osobních údajů (viz §<br />
29 ZOÚ). Zřízení tohoto Úřadu byl jeden z požadavků již zmiňované Směrnice<br />
95/46 ES (článek 28) a Úmluvy č. 108 (článek 1 Dodatkového protokolu). 131<br />
Další náplní Úřadu je vedení registru povolených zpracování osobních<br />
údajů, přijímání podnětů a stížností občanů na porušení zákona, poskytování<br />
konzultací v oblasti ochrany osobních údajů. 132<br />
Nezávislost Úřadu je garantována zejména tím, že jeho činnost je<br />
řízena v souladu se ZOÚ, nikoliv směrnicemi či jinými akty řízení. Také<br />
130 Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých<br />
zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č. 177/2001<br />
Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem<br />
č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004<br />
Sb., zákon o ochraně osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit.<br />
2005-04-03]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.<br />
131 MATES, Pavel – NEUWIRT, Karel. Právní úprava ochrany osobních údajů v ČR : znění<br />
zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a změně některých zákonů : vybrané<br />
předpisy EU : Poznámkové vydání se zapracovanou důvodovou zprávou. Praha : IFEC, 2000.<br />
116 s.<br />
132 Úřad pro ochranu osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit.<br />
2005-04-02]. Dostupné z : < http://www.uoou.cz >.<br />
66
předsedové a inspektoři Úřadu jsou výhradně jmenováni prezidentem republiky<br />
a činnost Úřadu je hrazena ze státního rozpočtu zcela samostatně. Úřad je řízen<br />
jeho předsedou 133 , kontrolní činnost vykonávají inspektoři a další pověření<br />
pracovníci. Do činnosti Úřadu lze zasahovat pouze v souladu s ustanovením §<br />
28 ZOÚ. 134<br />
Úřad je povinen zahájit řízení, pokud v důsledku oznámení vznikne<br />
obava, že by mohlo dojít při zpracování osobních údajů k porušování ZOÚ.<br />
(viz § 17 ). Pokud zjistí Úřad, že správce porušuje podmínky stanovené ZOÚ,<br />
může rozhodnout o zrušení registrace (viz § 17 a).<br />
Organizaci Úřadu; její kontrolní činnost; řízení Úřadu předsedou a<br />
Inspektory Úřadu; údaje o registraci, výroční zprávě; oprávnění a povinnosti<br />
kontrolujících; opatření k nápravě stanoví ZOÚ v ustanoveních § 30-40.<br />
Dále ustanovení § 41 upozorňuje na fakt, že jakékoliv řízení ve věcech<br />
upravených ZOÚ podléhá správnímu řádu 135 , pokud ustanovení ZOÚ<br />
nestanoví jinak.<br />
Oprávnění a povinnosti kontrolujících a kontrolovaných osob dle<br />
ustanovení § 43 ZOÚ se řídí zákonem č. 552/1991 Sb., o státní kontrole, ve<br />
znění pozdějších předpisů, pokud ZOÚ nestanoví jinak.<br />
Úřad je zplnomocněn stanovit sankce za přestupky podle § 44.<br />
Ustanovení § 45 vymezuje přehled jiných právních deliktů, které mohou být<br />
133 Současným předsedou Úřadu je RNDr. Karel Neuwirt.<br />
134 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. 307 s.<br />
135 Zákon č. 71/1967 Sb., o správním řízení (správní řád), ve znění zákonů č. 29/2000 Sb., č.<br />
500/2004 Sb.<br />
67
Úřadem také pokutovány. Pokud právnická osoba prokáže vynaložení<br />
veškerého úsilí, které bylo požadované, aby porušení právní povinnosti<br />
zabránila, nebude za správní delikt zodpovídat. Podmínky, za jakých bude o<br />
pokutách a sankcích rozhodnuto, stanoví § 46. 136<br />
Jako všechny instituce působící ve veřejné správě, tak i výše uvedený<br />
Úřad musí v souladu s IZ poskytovat informace o své činnosti.<br />
4.3.7. Ochrana práv subjektu údajů<br />
Podle odborníků patří ZOÚ do oblasti veřejnoprávní s několika<br />
výjimkami, kde se objevují i prvky soukromoprávní. Pokud zjistí subjekt<br />
údajů, že správce či zpracovatel zanedbali své povinnosti, může se obrátit<br />
přímo na správce nebo zpracovatele a žádat nápravu (viz § 21). 137 Subjekt<br />
údajů se může dožadovat blokování a následné opravy, případně zlikvidování<br />
těchto nepřesných nebo nepravdivých údajů. Pokud správce subjektu údajů<br />
nevyhoví, může se obrátit se žádostí o zajištění nápravy na Úřad.<br />
Pokud subjektu údajů vznikla při zpracování osobních údajů jiná než<br />
majetková újma, postupuje se dále podle ustanovení § 13 občanského<br />
zákoníku. 138<br />
136<br />
Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých<br />
zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č. 177/2001<br />
Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem<br />
č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004<br />
Sb., zákon o ochraně osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit.<br />
2005-04-03]. Dostupné z:< http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.<br />
137 Ustanovení § 22, 23 a 24 ZOÚ byly poslední novelizací zákona č. 439/2004 ze dne 24.<br />
června 2004, kterým se mění zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně<br />
některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zrušeny.<br />
138 Úřad pro ochranu osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005.<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z : < http://www.uoou.cz >.<br />
68
4.3.8. Předávání osobních údajů do jiných států<br />
Dnešní moderní společnost vyžaduje efektivní fungování i v rámci<br />
předávání osobních údajů mezi jednotlivými státy. ZOÚ ošetřuje tento režim<br />
v ustanovení § 27. Volný pohyb osobních údajů není omezen, pokud jsou<br />
předány v rámci členských států Evropské unie. Do třetích zemí mohou být<br />
údaje předány, pokud to vyplývá z mezinárodní smlouvy, kterou je Česká<br />
republika vázána (např. Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované<br />
zpracování osobních dat č. 108). 139 Pokud tato podmínka není splněna, lze<br />
osobní údaje předat, pokud správce prokáže další náležitosti, které jsou<br />
vymezeny odst. 3 § 27 a náležitě požádá Úřad o povolení k předání, pokud<br />
zákon nestanoví jinak. 140<br />
139 Podrobněji viz Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních<br />
dat [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.uoou.cz/umluva.php3 >.<br />
140 Úřad pro ochranu osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005.<br />
[cit. 2005-04-02]. Dostupné z : < http://www.uoou.cz >.<br />
69
5. Vztah práva na informace a práva na soukromí<br />
Pro srovnání IZ a ZOÚ a vymezení vztahu mezi nimi, je nejdříve<br />
potřeba chápat tento vztah zejména v obecné rovině práva na svobodný přístup<br />
k informacím a práva na ochranu soukromí.<br />
Pokud budeme vycházet z jednotného hodnotového postavení lidských<br />
práv Charty Evropské unie, můžeme tato dvě výše uvedená práva klasifikovat<br />
jako rovnocenná, neboť obě tato práva spadají do kategorie práv vyjadřujících<br />
svobody.<br />
Obecné třídění lidských práv začleňuje tato práva rozdílně. Mezi práva<br />
osobní přiřazuje „právo na soukromí“ a mezi práva politická „právo na<br />
informace“.<br />
I v Listině 141 je patrna tato rozdílnost. Právo na ochranu osobních údajů<br />
je součástí ochrany soukromí, které je jedním ze základních lidských práv<br />
stejně jako právo na život (viz článek 6 Listiny) nebo právo na nedotknutelnost<br />
osoby jejího soukromí (viz článek 7 Listiny). Oproti tomu je právo na<br />
informace zakotveno v Listině mezi základními politickými právy stejně jako<br />
právo petiční nebo shromažďovací. (viz článek 17 a 18 Listiny). Z tohoto<br />
hlediska nejsou některými odborníky stavěna tato práva stejně jako zákony,<br />
které je mají zastřešovat, na jednu úroveň.<br />
Pro ilustraci a porovnání různých názorů mezi odborníky na toto téma,<br />
uvedu několik citací.<br />
„Alena Kučerová, autorka publikace „Zákon o ochraně osobních<br />
údajů“, uvádí: „ […] ochrana soukromí občana musí mít přednost před<br />
141 Usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o vyhlášení Listiny<br />
základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky. Ústavní zákon č.<br />
2/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č. 162/1998 Sb. [online]. [cit. 2005-04-01]. Dostupný<br />
z www: http://www.psp.cz/docs/laws/listina.html.<br />
70
svobodným přístupem k informacím o jeho osobě. Jedině v případě existujících<br />
právních záruk a státem vytvořených podmínek, kdy se lze ve zcela v<br />
ojedinělých případech domoci požadovaných informací, je přípustné, aby<br />
ochrana soukromí občana byla porušena.“ 142<br />
Podobně chápe vztah těchto zákonů autor IZ Oldřich Kužílek: „ […]<br />
zvláštní zákon má přednost před obecným zákonem. Tuto přednost však nelze<br />
přehnaně vyložit tak, že by zvláštní zákon omezil přístup k informacím jen na<br />
rozsah, upravený zvláštním zákonem. To by bylo možné jen tehdy, pokud by<br />
tento zvláštní zákon výslovně vyloučil jakékoliv poskytnutí informace v dané<br />
oblasti.“ 143<br />
Další názor Pavla Matese naopak poukazuje na vyváženost těchto práv:<br />
„[…] ani jedno z těchto práv nemá prioritu a dojde-li k jejich střetu, musí být<br />
v každém konkrétním případě zvážen jejich význam a pozice a zajištěno, aby<br />
jednomu z nich nebyla dána bezdůvodně přednost před druhým.“ 144<br />
142 KUČEROVÁ, Alena, et al. Zákon o ochraně osobních údajů. Komentář. Praha : C. H.<br />
BECK, 2003. s. 250<br />
143 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. s. 88-89<br />
144 MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde, 2004. s. 24<br />
71
Závěr<br />
Hlavním cílem této bakalářské práce a následně i metodou byl rozbor<br />
dvou zákonů: IZ a ZOÚ. Za podstatné považuji zejména jejich zařazení do<br />
mezinárodněprávního kontextu, neboť zasahují do základních lidských práv,<br />
která se dotýkají celé společnosti. Odrazem těchto práv je i úroveň a kvalita<br />
lidského života, a proto je třeba nazírat na tyto zákony a na jejich problematiku<br />
i z hlediska globálního. Nicméně demokratické státy by měly být samy<br />
zodpovědné za přijetí svých zákonů i za jejich případné nedostatky.<br />
Pro Českou republiku to v současnosti znamená zejména sladění<br />
legislativy se státy Evropské unie tak, aby jednotlivé zákony odpovídaly<br />
standardům demokratické společnosti.<br />
Na počátku nového tisíciletí se nacházíme v nové informační<br />
společnosti, jejímž hlavním znakem je převratný vývoj v oblasti technologií,<br />
které jsou určeny k vytváření, zpracování, šíření a užívání informací.<br />
Na jednu stranu nám tyto technologie nesmírně usnadňují život, na<br />
stranu druhou s sebou přináší různé „nešvary“ v podobě zasahování do<br />
soukromí, úniku informací a dat, problému kriminality na síti (hacking a<br />
cracking, cyberstalking, hate speech). 145<br />
Proto vidím další úlohu státu ve stanovení kvalitní informační politiky,<br />
která bude na výše uvedené problémy upozorňovat a snažit se je legislativně<br />
řešit, jak jsem již zmínila, v souladu s mezinárodním právem.<br />
145 Hacking – nelegální proniknutí do informačního systému bez poškození souborů. Cracking<br />
– využívání hackerských metod a ničení souborů v systému. Cyberstalking – obtěžování<br />
uživatelů internetu zasíláním osobních emailů, vystavování osobních lživých informací. Hate<br />
speech – např. propagace fašismu apod. Více informací: ČINČERA, Jan. Informační etika :<br />
Sylabus k bakalářskému studiu informační vědy. Brno: Masarykova univerzita, 2002. 81 s.<br />
ISBN 80-210-2981-1.<br />
72
Další náhled na tuto problematiku nám mohou přinést etické normy,<br />
které se zabývají tvorbou, distribucí a užíváním informací.<br />
Na tomto místě bych se ráda zmínila o obecných zásadách informační<br />
etiky, tak jak je předkládá Jan Činčera v Sylabu k bakalářskému studiu<br />
informační vědy. Při posuzování jednotlivých konfliktů (např. práva na<br />
informace versus práva na soukromí) vychází Jan Činčera z různých etických<br />
teorií 146 . Velice mě zaujal například etický kodex „Mravního řádu“ a „Ctění<br />
osoby“, který se nás ptá: „Je přijaté řešení v souladu s námi pociťovaným<br />
mravním řádem? Přijali jsme toto řešení proto, že ho považujeme za správné,<br />
nebo jen z ohledu na předpokládaný zisk? Je člověk i na konci mého působení?<br />
Nezacházím s lidmi pouze jako s prostředky pro uspokojení svých cílů?“ 147<br />
Jan Činčera poukazuje na výhody etických kodexů, které se mohou stát<br />
výchozím morálním bodem při rozhodování, ale zároveň upozorňuje na jejich<br />
slabiny: „Nemohou ale nikdy individuální rozhodování nahradit a jsou-li<br />
rigidně vyžadovány, stávají se kontraproduktivními.“ 148<br />
Hlavní problém práva na svobodný přístup k informacím a práva na<br />
soukromí, je spatřován v jejich konkurenci. Přestože v praxi dochází k jejich<br />
střetům, věřím, že tato práva jsou neustále ve vývoji a jednou v budoucnu mezi<br />
nimi dojde jak k vyjasnění jejich vztahu, tak i k celkovému vzájemnému<br />
konsensu.<br />
146 Např. „smlouva (kontraktarianismu) a diskursu“, „deontologická etika“, „teleologická<br />
etika“, „existenciální analýza“, „ekologická analýza“ ad.<br />
147 ČINČERA, Jan. Informační etika : Sylabus k bakalářskému studiu informační vědy. Brno:<br />
Masarykova univerzita, 2002. s. 16<br />
148 TAMTÉŽ, s. 25<br />
73
Použitá literatura<br />
[1] BLAHOŽ, Josef – BALAŠ, Vladimír – KLÍMA, Karel. Srovnávací ústavní<br />
právo. 2. přeprac. vyd. Praha : ASPI Publishing, 2003. 479 s. ISBN 80-86395-<br />
89-8.<br />
[2] CEJPEK, Jiří. Informace, komunikace a myšlení : úvod do informační vědy.<br />
Praha : Karolinum, 1998. 179 s. ISBN 80-7184-767-4.<br />
[3] Council of Europe [online].2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
[4] Červen [online]. 2004, [cit. 2005-04-09]. Dostupné z:<br />
.<br />
[5] ČINČERA, Jan. Informační etika : Sylabus k bakalářskému studiu<br />
informační vědy. Brno: Masarykova univerzita, 2002. 81 s.<br />
ISBN 80-210-2981-1.<br />
[6] Dodatkový protokol k Úmluvě o ochraně osob se zřetelem na<br />
automatizované zpracování osobních údajů (ETS 108) o orgánech dozoru a<br />
toku údajů přes hranice [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit.<br />
2005-04-02]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/umluva_dod_prot.doc >.<br />
[7] Doporučení R (2002) 2 [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=342&akce=clanek >.<br />
[8] FOIA a Sunshine stručně [online]. 2004, [cit 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=99&akce=clanek >.<br />
74
[9] The Freedom of Information Act [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
[10] Historie zákona o svobodě informací [online]. 2004, [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.otevrete.cz/index.php?id=2&akce=clanek >.<br />
[11] HURYCH, Jitka. Etika v informační společnosti . Národní knihovna :<br />
knihovnická revue [online]. 2003, roč. 13, č. 1 [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
[12] KORBEL, František. Právo na informace. Zákon o svobodném přístupu<br />
k informacím. Zákon o právu na informace o životním prostředí. Komentář.<br />
Praha : Linde, 2004. 295 s. ISBN 80-7201-465-X.<br />
[13] KUČEROVÁ, Alena, et al. Zákon o ochraně osobních údajů. Komentář.<br />
Praha : C. H. BECK, 2003. 388 s. ISBN 80-7179-762-6.<br />
[14] KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací.<br />
Svobodný přístup k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde,<br />
2001.<br />
182 s. ISBN 80-7201-318-1.<br />
[15] MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac.<br />
vyd. I. díl, A-O. Praha : Linde, 2002. 983 s. ISBN 80-7201-377-7.<br />
[16] MADAR, Zdeněk. Slovník českého práva. 3. rozšíř. a podstatně přeprac.<br />
vyd. II. díl, P-Z. Praha : Linde, 2002. 985-1482. ISBN 80-7201-377-7.<br />
[17] MALÝ, Karel. Dějiny českého a československého práva do roku 1945.<br />
3. přeprac. vyd. Praha : Linde, 2003. 673 s. ISBN 80-7201-433-1.<br />
75
[18] MATES, Pavel. Ochrana soukromí ve správním právu. Praha : Linde,<br />
2004. 307 s. ISBN 80-7201-458-7.<br />
[19] MATES, Pavel. Ochrana osobních údajů. Praha : Karolinum, 2002. 71 s.<br />
ISBN 80-246-0469-8.<br />
[20] MATES, Pavel – NEUWIRT, Karel. Právní úprava ochrany osobních<br />
údajů v ČR : znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a změně<br />
některých zákonů : vybrané předpisy EU : Poznámkové vydání se<br />
zapracovanou důvodovou zprávou. Praha : IFEC, 2000. 116 s.<br />
ISBN 80-86412-02-4.<br />
[21] Mezinárodní závazky České republiky [online]. 2004, [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.otevrete.cz/index.php?id=91&akce=clanek >.<br />
[22] Návrh zákona, kterým se mění zákon č. 106/1999 Sb., o svobodném<br />
přístupu k informacím [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.micr.cz/scripts/detail.php?id=2129 >.<br />
[23] Portál veřejné správy České republiky [online]. 2005, [cit. 2005-04-03].<br />
Dostupné z: < http://portal.gov.cz/wps/portal/_s.155/7205?docid=1 >.<br />
[24] SKULOVÁ, Soňa. Veřejná správa a informace. In Svoboda projevu a tisku :<br />
sborník vybraných příspěvků z mezinárodních konferencí konaných ve dnech 5.-9.<br />
září 1994 Právnickou fakultou <strong>MU</strong>. Brno : Masarykova univerzita, 1995. Acta<br />
Universitatis Brunensis Iuridica; No 155. 131 s.. ISBN 80-210-1146-7.<br />
[25] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES [online]. 2004, [cit.<br />
2005-04-02]. Dostupné z:<br />
.<br />
76
[26] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o<br />
ochraně jednotlivců v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném<br />
pohybu těchto údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-<br />
04-02]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/smernice.php3 >.<br />
[27] ŠTEFKA, Vladislav. Právní řád : (základní kurz). Vyd. 2. I. díl. Ve Zlíně :<br />
Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně, 2004. 106 s. ISBN 80-7318-191-6.<br />
[28] Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením<br />
navrhovaných změn a doplnění : zákon č. 106/1999 Sb. o svobodném přístupu<br />
k informacím [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.micr.cz/files/2128/MI_106UZ.pdf >.<br />
[29] Úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod a další smluvní<br />
dokumenty na tuto Úmluvu navazující [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.e-law.cz/zakony/euumluva.htm >.<br />
[30] Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování<br />
osobních dat [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-02].<br />
Dostupné z: < http://www.uoou.cz/umluva.php3 >.<br />
[31] Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně<br />
některých zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb.,<br />
zákonem č. 177/2001 Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb.,<br />
zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb.,<br />
zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č. 480/2004 Sb., zákon o ochraně<br />
osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005. [cit. 2005-04-<br />
03]. Dostupné z: < http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.<br />
77
[32] Úřad pro ochranu osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace<br />
25.3.2005. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z : < http://www.uoou.cz >.<br />
[33] Usnesení předsednictva České národní rady ze dne 16. prosince 1992 o<br />
vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku<br />
České republiky. Ústavní zákon č. 2/1993 Sb. ve znění ústavního zákona č.<br />
162/1998 Sb. [online]. [cit. 2005-04-01]. Dostupný z :<br />
.<br />
[34] Ústava České republiky (ústavní zákon č. 1/1993 Sb. ve znění ústavního<br />
zákona č. 347/1997 Sb., 300/2000 Sb., 448/2001 Sb., 395/2001 Sb. a 515/2002<br />
Sb.) [online]. [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.psp.cz/docs/laws/constitution.html >.<br />
[35] Ústavní smlouva Evropské unie je podepsána [online]. [cit. 2005-04-11].<br />
Dostupné z: < http://www.novinky.cz/04/28/31.html >.<br />
[36] Všeobecná encyklopedie ve 4 svazcích. Díl 2., G-L. Praha : Nakladatelský<br />
dům OP, 1997. 700 s. ISBN 80-85841-33-9.<br />
[37] Vysvětlující memorandum k Doporučení R (2002) 2 Výboru ministrů<br />
členským státům o přístupu k úředním dokumentům [online]. 2004, [cit. 2005-<br />
04-02]. Dostupné z:.<br />
[38] Zákon o svobodě informací [online]. 2004, [cit. 2005-04-02]. Dostupné z:<br />
< http://www.otevrete.cz/index.php?id=97&akce=clanek >.<br />
78
Seznam příloh<br />
Příloha č. 1: Omezení práva na informace (obrázek)<br />
Příloha č. 2: Poskytování informací (obrázek)<br />
Příloha č. 3: Lhůta vyřízení (obrázek)<br />
Příloha č. 4: Novela IZ (text)<br />
Příloha č. 5: ZOÚ (text)<br />
79
Přílohy<br />
Příloha č. 1: Omezení práva na informace 1<br />
1 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001.s. 60
Příloha č. 2: Poskytování informací 2<br />
Příloha č. 3: Lhůta vyřízení 3<br />
2 KUŽÍLEK, Oldřich – ŽANTOVSKÝ, Michael. Svoboda informací. Svobodný přístup<br />
k informacím v právním řádu České republiky. Praha : Linde, 2001. s. 40<br />
3 TAMTÉŽ, s. 45
Příloha č. 4: Novela IZ<br />
Novela IZ je vypracována následovně: Modře jsou vyznačeny všechny změny provedené<br />
poslední novelizací IZ, která by měla vejít v platnost nejpozději v červenci 2005; v hranaté<br />
závorce jsou uvedeny pojmy a věty, které byly ze zákona vypuštěny. ∗<br />
§ 1<br />
Účel zákona<br />
Zákon upravuje na základě práva Evropských společenství 1) podmínky práva svobodného<br />
přístupu k informacím a stanoví základní podmínky, za nichž jsou informace poskytovány.<br />
§ 2<br />
Povinnost poskytovat informace<br />
(1) Povinnými subjekty, které mají podle tohoto zákona povinnost poskytovat informace<br />
vztahující se k jejich působnosti, jsou státní orgány a územní samosprávné celky a veřejné<br />
instituce hospodařící s veřejnými prostředky.<br />
[orgány územní samosprávy]<br />
(2) Povinnými subjekty jsou i právnické osoby, pokud byly zřízeny za účelem<br />
uspokojování potřeb veřejného zájmu, nevyvíjejí podnikatelskou činnost a jsou řízeny<br />
povinnými subjekty uvedenými v odstavci 1 nebo povinné subjekty uvedené v odstavci 1<br />
jmenují více než polovinu členů jejich správního, řídícího nebo kontrolního orgánu.<br />
(3) Povinnými subjekty jsou dále ty subjekty, kterým zákon svěřil rozhodování o právech,<br />
právem chráněných zájmech nebo povinnostech fyzických nebo právnických osob v oblasti<br />
veřejné správy, a to pouze v rozsahu této jejich rozhodovací činnosti.<br />
(4) Zákon se nevztahuje na poskytování osobních údajů a informací podle zvláštního právního<br />
předpisu 1a) .<br />
(5) Zákon se nevztahuje na poskytování informací, které jsou předmětem duševního<br />
vlastnictví, pokud jsou v působnosti<br />
a) provozovatelů rozhlasového nebo televizního vysílání prováděného ze zákona 1b ,<br />
b) škol, které jsou součástí výchovně vzdělávací soustavy podle školského zákona 1c) , a<br />
vysokých škol 1d) ,<br />
c) veřejných archivů 1e) ,<br />
d) knihoven poskytujících veřejné knihovnické a informační služby 1f) ,<br />
∗ Zpracováno a upraveno dle: Texty novelizovaných zákonů v platném znění s vyznačením<br />
navrhovaných změn a doplnění [online]. [cit. 2005-04-06]. Dostupné z:<br />
.
e) Akademie věd České republiky a dalších veřejných institucí, které jsou příjemci<br />
nebo spolupříjemci podpory výzkumu a vývoje z veřejných prostředků podle zákona<br />
o podpoře výzkumu a vývoje 1g) ,<br />
f) kulturních institucí hospodařících s veřejnými prostředky, jako jsou muzea, divadla,<br />
orchestry a další umělecké soubory.<br />
§ 3<br />
Základní pojmy<br />
(1) Žadatelem pro účel tohoto zákona je každá fyzická i právnická osoba, která žádá<br />
o informaci.<br />
(2) Možností dálkového přístupu pro účel tohoto zákona je přístup k informaci neomezeného<br />
okruhu žadatelů pomocí sítě nebo služby elektronických komunikací 2) (například<br />
s využitím internetu).<br />
[telekomunikačního zařízení (například prostřednictvím sítě Internet)]<br />
(3) Informací se pro účel tohoto zákona rozumí jakýkoli obsah nebo jeho část, kterému<br />
lze přisoudit určitý význam, bez ohledu na způsob záznamu, zejména písemný záznam na<br />
listině, uložený v elektronické podobě nebo jako záznam zvukový, obrazový nebo<br />
audiovizuální. Informací podle tohoto zákona se rozumí jak informace o činnostech<br />
povinného subjektu, tak výsledky těchto činností bez ohledu na způsob jejich získání.<br />
Informací podle tohoto zákona není počítačový program.<br />
(4) Zveřejněnou informací pro účel tohoto zákona je taková informace, která může být vždy<br />
znovu vyhledána a získána, zejména vydaná tiskem nebo na jiném nosiči dat umožňujícím<br />
zápis a uchování informace, vystavená na úřední desce, s možností dálkového přístupu nebo<br />
umístěná v knihovně poskytující veřejné knihovnické a informační služby 1f) .<br />
[ve veřejné knihovně]<br />
(5) Doprovodnou informací pro účel tohoto zákona je taková informace, která úzce souvisí<br />
s požadovanou informací (například informace o její existenci, původu, počtu, důvodu<br />
odepření, době, po kterou důvod odepření trvá a kdy bude znovu přezkoumán, a dalších<br />
důležitých rysech).<br />
[údaj]<br />
§ 4<br />
Poskytování informací<br />
(1) Povinné subjekty poskytují informace žadateli na základě žádosti nebo zveřejněním.<br />
(2) Informace poskytovaná zveřejněním se poskytuje zásadně ve všech formátech a<br />
jazycích, ve kterých byla vytvořena.<br />
(3) Je-li informace poskytována na základě žádosti, poskytuje se ve formátech a jazycích<br />
podle obsahu žádosti o poskytnutí informace, pokud tento zákon nestanoví jinak. Povinné<br />
subjekty nejsou povinny měnit formát nebo jazyk informace jen z toho důvodu, aby<br />
vyhověly žádosti, pokud by taková změna formátu nebo jazyka byla pro povinný subjekt<br />
nepřiměřenou zátěží překračující rámec jednoduchého úkonu. V takovém případě vyhoví<br />
povinný subjekt žádosti tím, že poskytne informaci ve formátu nebo jazyce, ve kterém<br />
byla vytvořena.<br />
(4) Pokud je požadovaná informace součástí většího celku a její vynětí by představovalo<br />
pro povinný subjekt nepřiměřenou zátěž překračující rámec jednoduchého úkonu,
nemusí povinný subjekt poskytnout výtah z takového celku. V případě neposkytnutí<br />
výtahu vyhoví povinný subjekt žádosti o poskytnutí informace tak, že za podmínek<br />
stanovených tímto zákonem a zvláštními právními předpisy 2a) poskytne úplný celek,<br />
jehož je informace součástí, pokud je to vzhledem k povaze informace vhodné a účelné a<br />
žadatel s tímto postupem souhlasí.<br />
(5) Pokud je to možné s přihlédnutím k povaze podané žádosti a způsobu záznamu<br />
požadované informace, poskytnou povinné subjekty informaci elektronicky.<br />
(6) Povinné subjekty poskytují informace všem žadatelům za rovných podmínek,<br />
přičemž dbají na průhlednost a otevřenost veřejné správy.<br />
(7) Je-li informace předmětem duševního vlastnictví a majetková práva vyplývající<br />
z tohoto duševního vlastnictví vykonává povinný subjekt, musí být tyto informace<br />
poskytovány v souladu s tímto zákonem a zvláštními právními předpisy upravujícími<br />
práva k duševnímu vlastnictví 3) .<br />
(8) Informace, které se týkají přenesené působnosti územního samosprávného celku<br />
poskytují orgány územního samosprávného celku v přenesené působnosti.<br />
§ 5<br />
Zveřejňování informací<br />
(1) Každý povinný subjekt musí pro informování veřejnosti ve svém sídle a svých úřadovnách<br />
zveřejnit na místě, které je všeobecně přístupné, jakož i umožnit pořízení jejich kopie, tyto<br />
informace:<br />
a) důvod a způsob založení povinného subjektu, včetně podmínek a principů, za kterých<br />
provozuje svoji činnost,<br />
b) svou organizační strukturu, místo a způsob, jak získat příslušné informace, kde lze<br />
podat žádost či stížnost, předložit návrh, podnět či jiné dožádání anebo obdržet<br />
rozhodnutí o právech a povinnostech osob,<br />
[popis své, struktury]<br />
c) místo, lhůtu a způsob, kde lze podat opravný prostředek proti rozhodnutím<br />
povinného subjektu o právech a povinnostech osob, a to včetně výslovného uvedení<br />
požadavků, které jsou v této souvislosti kladeny na žadatele, jakož i popis postupů<br />
a pravidel, která je třeba dodržovat při těchto činnostech, a název příslušného<br />
formuláře a způsob a místo, kde lze takový formulář získat,<br />
[rozhodnutí]<br />
d) postup, který musí povinný subjekt dodržovat při vyřizování všech žádostí, návrhů<br />
i jiných dožádání občanů, a to včetně příslušných lhůt, které je třeba dodržovat,<br />
e) přehled nejdůležitějších předpisů, podle nichž povinný subjekt zejména jedná<br />
a rozhoduje, které stanovují právo žádat informace a povinnost poskytovat informace<br />
a které upravují další práva občanů ve vztahu k povinnému subjektu, a to včetně<br />
informace, kde a kdy jsou tyto předpisy poskytnuty k nahlédnutí,<br />
f) právní předpisy vydávané v rámci své působnosti,<br />
g) sazebník úhrad za poskytování informací,<br />
h) výroční zprávu za předcházející kalendářní rok o své činnosti v oblasti poskytování<br />
informací (§ 18).,<br />
i) výhradní licence uzavřené podle § 14a odst. 4,<br />
j) usnesení odvolacího orgánu o výši úhrad vydaná podle § 17 odst. 5,<br />
k) seznamy dokumentů, které mohou být poskytnuty podle tohoto zákona včetně<br />
návrhů licenčních smluv podle § 14a, jsou-li k poskytování dokumentu potřebné.
(2) Povinné subjekty jsou povinny zveřejňovat informace uvedené v odstavci 1 též způsobem<br />
umožňujícím dálkový přístup. Tato povinnost se nevztahuje na povinné subjekty, které jsou<br />
pouze fyzickými osobami. Strukturu zveřejňovaných informací stanoví prováděcí právní<br />
předpis.<br />
(3) Povinné subjekty, které vedou a spravují registry, evidence, seznamy a rejstříky<br />
obsahující informace, které jsou na základě zvláštního zákona každému přístupné, jsou tyto<br />
informace povinny zveřejňovat v přehledné formě způsobem umožňujícím i dálkový přístup.<br />
Na tyto subjekty se pro tento účel nevztahuje povinnost zamezit sdružování informací podle<br />
zvláštního právního předpisu 3a) .<br />
[údaje]<br />
(4) Povinný subjekt může informace podle odstavce 1 zveřejnit i dalšími způsoby<br />
a s výjimkami uvedenými v tomto zákoně může zveřejnit i další informace.<br />
(5) Povinnost zveřejnit informace způsobem umožňujícím dálkový přístup podle<br />
odstavce 2 a 3 splní povinný subjekt tím, že tyto informace zpřístupní nebo předá správci<br />
portálu veřejné správy způsobem umožňujícím dálkový přístup v datovém formátu<br />
stanoveném prováděcím právním předpisem.<br />
§ 6<br />
Povinnost odkázat na zveřejněnou informaci<br />
(1) Pokud žádost směřuje k poskytnutí zveřejněné informace, může povinný subjekt co<br />
nejdříve, nejpozději však do sedmi dnů, místo poskytnutí informace sdělit žadateli údaje<br />
umožňující vyhledání a získání zveřejněné informace.<br />
(2) Pokud žadatel trvá na přímém poskytnutí zveřejněné informace, povinný subjekt mu ji<br />
poskytne.<br />
§ 7<br />
Ochrana utajovaných skutečností<br />
Je-li požadovaná informace v souladu s právními předpisy 4) označena za utajovanou<br />
skutečnost, k níž žadatel nemá oprávněný přístup, povinný subjekt ji neposkytne.<br />
§ 8<br />
zrušen<br />
§ 9<br />
Ochrana obchodního tajemství<br />
(1) Pokud je požadovaná informace označena za obchodní tajemství 6) a z její povahy<br />
vyplývá, že se jedná o obchodního tajemství, povinný subjekt ji neposkytne.<br />
(2) Při poskytování informace, která se týká používání prostředků státního rozpočtu, rozpočtu<br />
územního celku nebo fondu zřízeného zákonem 7) anebo nakládání s majetkem těchto subjektů,<br />
se nepovažuje poskytnutí informace o rozsahu a příjemci těchto prostředků za porušení<br />
obchodního tajemství.
§ 10<br />
Ochrana důvěrnosti majetkových poměrů<br />
Informace o majetkových poměrech osoby, která není povinným subjektem, získané na základě<br />
zákonů o daních, poplatcích, penzijním nebo zdravotním pojištění anebo sociálním<br />
zabezpečení 8) povinný subjekt podle tohoto zákona neposkytne.<br />
§ 11<br />
Další omezení práva na informace<br />
(1) Povinný subjekt může omezit poskytnutí informace, pokud:<br />
a) se vztahuje výlučně k vnitřním pokynům a personálním předpisům povinného<br />
subjektu,<br />
b) jde o novou informaci, která vznikla při přípravě rozhodnutí povinného subjektu,<br />
pokud zákon nestanoví jinak; to platí jen do doby, kdy se příprava ukončí<br />
rozhodnutím.<br />
(2) Povinný subjekt informaci neposkytne, pokud:<br />
a) jde o informaci vzniklou bez použití veřejných prostředků, která byla předána<br />
osobou, jíž takovouto povinnost zákon neukládá, pokud nesdělila, že s poskytnutím<br />
informace souhlasí,<br />
b) ji zveřejňuje na základě zvláštního zákona 9) a v předem stanovených pravidelných<br />
obdobích až do nejbližšího následujícího období,<br />
c) by tím byla porušena ochrana duševního vlastnictví třetích osob zvláštními<br />
právními předpisy 3) .<br />
[stanovená zvláštním předpisem]<br />
(3) Při poskytování informací, které získal povinný subjekt od třetí osoby k plnění úkolů na<br />
základě zvláštního zákona 11) , podle kterého by se na ně vztahovala povinnost mlčenlivosti<br />
anebo jiný postup chránící je před zveřejněním nebo zneužitím, avšak které lze poskytnout<br />
podle tohoto zákona, poskytne povinný subjekt jen ty informace, které přímo souvisejí<br />
s plněním jeho úkolu.<br />
(4) Povinné subjekty dále neposkytnou informace o<br />
a) probíhajícím trestním řízení,<br />
b) rozhodovací činnosti soudů,<br />
c) plnění úkolů zpravodajských služeb 12) ,<br />
d) přípravě, průběhu a projednávání výsledků kontrol v orgánech Nejvyššího<br />
kontrolního úřadu,<br />
e) činnosti příslušné organizační složky Ministerstva financí podle zvláštního právního<br />
předpisu 12a) .<br />
Ustanovení zvláštních zákonů 13) o poskytování informací v uvedených oblastech tím nejsou<br />
dotčena.<br />
(5) O probíhajícím správním řízení poskytnou za podmínek stanovených tímto zákonem<br />
povinné subjekty pouze takové informace, které nezasahují do práv a právem<br />
chráněných zájmů účastníků řízení, nestanoví-li zvláštní právní předpis jinak.
§ 12<br />
Podmínky omezení<br />
Všechna omezení práva na informace provede povinný subjekt tak, že poskytne požadované<br />
informace včetně doprovodných informací po vyloučení těch informací, u nichž to stanoví<br />
zákon. Právo odepřít informaci trvá pouze po dobu, po kterou trvá důvod odepření.<br />
V odůvodněných případech povinný subjekt ověří, zda důvod odepření trvá.<br />
§ 13<br />
Žádost o poskytnutí informace<br />
(1) Žádost o poskytnutí informace se podává ústně nebo písemně, a to i prostřednictvím sítě<br />
nebo služby elektronických komunikací.<br />
[telekomunikačního zařízení]<br />
(2) Není-li žadateli na ústně podanou žádost informace poskytnuta anebo nepovažuje-li<br />
žadatel informaci poskytnutou na ústně podanou žádost za dostačující, je třeba podat žádost<br />
písemně.<br />
(3) Ustanovení § 14 až 16a a § 18 platí pouze pro žádosti podané písemně.<br />
[16]<br />
§ 14<br />
Postup při podávání a vyřizování písemných žádostí o poskytnutí informace<br />
(1) Žádost je podána dnem, kdy ji obdržel povinný subjekt. Sdělení žadatele, že trvá na<br />
poskytnutí informace podle § 6 odst. 2, se považuje za nové podání žádosti.<br />
[(2) Z podání musí být zřejmé, kterému povinnému subjektu je určeno a kdo jej činí.<br />
U podání prostřednictvím telekomunikačního zařízení musí být uvedena rovněž příslušná<br />
identifikace žadatele (například elektronická adresa). Neobsahuje-li žádost tyto údaje, není<br />
žádost podáním ve smyslu tohoto zákona a žádost se odloží.]<br />
(2) Ze žádosti musí být zřejmé, kterému povinnému subjektu je určena, kdo ji činí a že<br />
se žadatel domáhá poskytnutí informace.<br />
(3) Písemná žádost musí obsahovat tyto údaje o žadateli<br />
a) u fyzických osob jméno, příjmení, datum narození, adresu místa trvalého pobytu<br />
a adresu pro doručování, liší-li se od adresy místa trvalého pobytu,<br />
b) u právnických osob obchodní firmu, případně název, identifikační číslo, adresu<br />
sídla a adresu pro doručování, liší-li se od adresy sídla.<br />
Adresou pro doručování se rozumí též elektronická adresa.<br />
(4) Je-li žádost učiněna elektronicky, musí být podána prostřednictvím elektronické<br />
podatelny 13a) povinného subjektu.<br />
(5) Neobsahuje-li žádost náležitosti podle odstavce 2, případně není-li elektronická<br />
žádost podána podle odstavce 4, není žádostí ve smyslu tohoto zákona a povinný subjekt<br />
žádost odloží.<br />
(6) Povinný subjekt posoudí obsah žádosti a:
a)<br />
b)<br />
c)<br />
d)<br />
nebrání-li nedostatek údajů o žadateli podle odstavce 3 vyřízení žádosti o<br />
informace, žádost vyřídí, brání-li nedostatek údajů o žadateli podle odstavce 3<br />
postupu vyřízení žádosti, vyzve žadatele ve lhůtě do 7 dnů od podání žádosti, aby<br />
žádost upřesnil, neupřesní-li žadatel žádost do 30 dnů, žádost odloží,<br />
v případě, že je žádost nesrozumitelná, není zřejmé, jaká informace je požadována,<br />
nebo je formulována příliš obecně, vyzve žadatele ve lhůtě do sedmi dnů od podání<br />
žádosti, aby žádost upřesnil, neupřesní-li žadatel žádost do 30 dnů, rozhodne o<br />
odmítnutí žádosti,<br />
v případě, že požadované informace se nevztahují k jeho působnosti, žádost odloží<br />
a tuto odůvodněnou skutečnost sdělí do tří dnů žadateli,<br />
poskytne požadovanou informaci v souladu se žádostí, nebo je-li zapotřebí licence,<br />
předloží žadateli konečnou licenční nabídku ve lhůtě nejpozději do 15 dnů od<br />
přijetí podání nebo od upřesnění žádosti<br />
[podle písmena a), a to písemně, nahlédnutím do spisu, včetně možnosti pořídit kopii,<br />
nebo na paměťových médiích. ]<br />
(7) O postupu při poskytování informace se pořídí záznam.<br />
(8) Lhůtu pro poskytnutí informace je možno prodloužit ze závažných důvodů, nejvýše však<br />
o deset dní. Závažnými důvody jsou:<br />
a) vyhledání a sběr požadovaných informací v jiných úřadovnách, které jsou oddělené od<br />
úřadovny vyřizující žádost,<br />
b) vyhledání a sběr objemného množství oddělených a odlišných informací<br />
požadovaných v jedné žádosti,<br />
c) konzultace s jiným povinným subjektem, který má závažný zájem na rozhodnutí<br />
o žádosti, nebo mezi dvěma nebo více složkami povinného subjektu, které mají<br />
závažný zájem na předmětu žádosti.<br />
Žadatel musí být o prodloužení lhůty i o jeho důvodech vždy prokazatelně informován, a to<br />
včas před uplynutím lhůty pro poskytnutí informace.<br />
§ 14a<br />
Některá ustanovení o licenční nebo podlicenční smlouvě při poskytování informací<br />
(1) Poskytuje-li se informace podle § 4 odst. 7 na základě licenční nebo podlicenční<br />
smlouvy (dále jen „licenční smlouva“), řídí se otázky neupravené tímto zákonem<br />
ustanoveními autorského zákona.<br />
(2) Byla-li v licenční smlouvě stanovena za oprávnění informaci užít odměna, nesmí být<br />
tato odměna vyšší něž úhrada podle § 17.<br />
(3) Licence musí být sjednána jako nevýhradní, pokud tento zákon nestanoví jinak.<br />
(4) Povinný subjekt může poskytnout výhradní licenci pouze tehdy, je-li výhradní<br />
licence pro další šíření poskytované informace nezbytná a je-li to ve veřejném zájmu.<br />
Poskytne-li povinný subjekt výhradní licenci podle věty první, přezkoumá alespoň každé<br />
3 roky trvání důvodů, na základě kterých byla výhradní licence udělena.<br />
(5) Povinný subjekt zveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup vzor licenční<br />
smlouvy, která může být žadatelem přizpůsobena konkrétní žádosti a použita jako návrh<br />
na uzavření licenční smlouvy.<br />
(6) Na ustanovení licenčních smluv uzavřených podle tohoto zákona se nevztahuje<br />
ochrana obchodního tajemství.
§ 15<br />
Rozhodnutí o odmítnutí žádosti<br />
[(1) Pokud povinný subjekt žádosti, byť i jen zčásti, nevyhoví, vydá o tom ve lhůtě pro<br />
vyřízení žádosti rozhodnutí, s výjimkou případů, kdy se žádost odloží podle § 14 odst. 2 nebo<br />
podle § 14 odst. 3 písm. b). Je-li povinným subjektem obec, vydá rozhodnutí obecní úřad.]<br />
(1) Pokud povinný subjekt žádosti, byť i jen zčásti, nevyhoví, vydá ve lhůtě pro vyřízení<br />
žádosti rozhodnutí o odmítnutí žádosti, s výjimkou případů, kdy se žádost odloží podle §<br />
14 odst. 5 nebo podle § 14 odst. 6 písm. a), c).<br />
(2) Rozhodnutí musí obsahovat označení povinného subjektu, číslo jednací a datum vydání<br />
rozhodnutí, označení žadatele, výrok s uvedením právních předpisů, podle nichž bylo<br />
rozhodováno, odůvodnění každého omezení práva na informace, poučení o místu, době<br />
a formě podání opravného prostředku, podpis pověřeného pracovníka povinného subjektu<br />
s uvedením jména, příjmení a funkce. Pokud nebylo žádosti vyhověno z důvodů ochrany<br />
obchodního tajemství podle § 9 nebo ochrany duševního vlastnictví třetích osob podle §<br />
11 odst. 1 písm. c), musí být v odůvodnění rozhodnutí uvedeno, kdo vykonává právo<br />
k tomuto obchodnímu tajemství, nebo kdo vykonává majetková práva vyplývající z<br />
tohoto duševního vlastnictví.<br />
[příjemce rozhodnutí, vlastnoruční]<br />
(3) Rozhodnutí se doručuje do vlastních rukou žadatele.<br />
[(4) Jestliže orgán ve lhůtě pro vyřízení žádosti neposkytl informace či nevydal rozhodnutí<br />
podle § 15 odst. 1, má se za to, že vydal rozhodnutí, kterým informace odepřel. Proti tomuto<br />
rozhodnutí lze podat odvolání do 15 dnů ode dne, kdy uplynula lhůta pro vyřízení žádosti.]<br />
(4) V případě nečinnosti povinného subjektu nebo poskytnutí neúplné informace, aniž<br />
bylo vydáno rozhodnutí podle odstavce 1, se může žadatel v rozsahu neposkytnutých<br />
nebo neúplných informací domáhat jejich poskytnutí či doplnění podáním stížnosti proti<br />
nečinnosti.<br />
§ 16<br />
Odvolání<br />
(1) Proti rozhodnutí povinného subjektu o odmítnutí žádosti lze podat odvolání ve lhůtě do 15<br />
dnů od doručení rozhodnutí. Odvolání se podává prostřednictvím povinného subjektu, který<br />
rozhodnutí vydal.<br />
[nebo od marného uplynutí lhůty pro vyřízení žádosti v případě uvedeném v § 15 odst. 4.;<br />
nebo měl vydat]<br />
[(2) O odvolání proti rozhodnutí povinného subjektu rozhoduje povinný subjekt nejblíže<br />
vyššího stupně nadřízený povinnému subjektu, který rozhodnutí vydal nebo měl vydat. Jde-li<br />
o rozhodnutí obecního úřadu, které se týká informací ve věcech samostatné působnosti obce,<br />
rozhoduje o odvolání obecní rada, pokud obecní zastupitelstvo nestanoví, že rozhoduje jiný<br />
orgán obce. V ostatních případech rozhoduje o odvolání ten, kdo stojí v čele povinného<br />
subjektu, který rozhodnutí vydal nebo měl vydat, a je oprávněn za něj jednat.]<br />
(3) Odvolací orgán rozhodne o odvolání do 15 dnů od předložení odvolání povinným<br />
subjektem. Jestliže v uvedené lhůtě o odvolání nerozhodl, má se za to, že vydal rozhodnutí,<br />
kterým odvolání zamítl a napadené rozhodnutí potvrdil; za den doručení tohoto rozhodnutí se<br />
považuje den následující po uplynutí lhůty pro vyřízení odvolání.]<br />
(2) O odvolání proti rozhodnutí povinného subjektu rozhoduje nadřízený orgán.
(3) Nestanoví-li zvláštní zákon jinak, je nadřízeným orgánem povinný subjekt nejblíže<br />
vyššího stupně nadřízený povinnému subjektu, který rozhodnutí vydal. Pokud nelze určit<br />
nadřízený orgán podle věty první, rozhoduje o odvolání ten, kdo stojí v čele povinného<br />
subjektu, který rozhodnutí vydal a je oprávněn za něj jednat (dále jen „nadřízený<br />
orgán“).<br />
(4) Povinný subjekt předloží odvolání spolu se spisovým materiálem nadřízenému<br />
orgánu ve lhůtě 15 dnů ode dne, kdy mu odvolání došlo. Nadřízený orgán rozhodne<br />
o odvolání do 15 dnů od předložení odvolání povinným subjektem.<br />
(5) Proti rozhodnutí o odvolání se nelze odvolat.<br />
(6) Proti rozhodnutí ústředního orgánu státní správy o odmítnutí žádosti lze podat rozklad,<br />
o kterém rozhoduje vedoucí ústředního orgánu státní správy. Ustanovení odstavců a 5 platí pro<br />
rozklad obdobně.<br />
[1, 3 a 4]<br />
(7) Rozhodnutí o odmítnutí žádosti je přezkoumatelné soudem podle zvláštního zákona 14) .<br />
§ 16a<br />
Stížnost proti nečinnosti<br />
(1) Stížnost proti nečinnosti (dále jen „stížnost“) se podává prostřednictvím povinného<br />
subjektu. O stížnosti rozhoduje nadřízený orgán.<br />
(2) Povinný subjekt předloží stížnost nadřízenému orgánu do 7 dnů ode dne, kdy mu<br />
stížnost došla, pokud v této lhůtě stížnosti sám zcela nevyhoví tak, že poskytne<br />
požadovanou informaci nebo vydá rozhodnutí o odmítnutí žádosti.<br />
(3) Ze stížnosti musí být zřejmé, kdo ji činí, proti kterému povinnému subjektu směřuje<br />
a co účastník povinnému subjektu vytýká. Neobsahuje-li stížnost tyto náležitosti, není<br />
stížností ve smyslu tohoto zákona a nadřízený orgán ji odloží.<br />
(4) Nadřízený orgán vyřídí stížnost tak, že<br />
a) usnesením přikáže povinnému subjektu, aby ve stanovené lhůtě ne delší než 15<br />
dnů informaci poskytl nebo vydal rozhodnutí o odmítnutí žádosti,<br />
b) usnesením věc převezme a informaci sám poskytne nebo vydá rozhodnutí<br />
o odmítnutí žádosti. Takové rozhodnutí se považuje za rozhodnutí podle § 16.<br />
Stížnost musí být nadřízeným orgánem vyřízena do 10 dnů ode dne, kdy mu byla<br />
předložena.<br />
(5) Usnesení podle odstavce 4 se oznamuje povinnému subjektu a žadateli. Proti<br />
usnesení podle odstavce 4 se nelze odvolat.<br />
§ 17<br />
Hrazení nákladů<br />
(1) Povinné subjekty jsou v souvislosti s poskytováním informací oprávněny žádat úhradu ve<br />
výši, která nesmí přesáhnout náklady spojené s vyhledáváním informací, pořízením kopií,<br />
opatřením technických nosičů dat a s odesláním informací žadateli.<br />
[(2) Žadateli musí být na jeho žádost potvrzena předpokládaná výše úhrady nákladů. ]<br />
(2) Pokud byla v licenční smlouvě sjednána odměna podle § 14a odst. 2, nelze požadovat<br />
úhradu nákladů.
(3) V případě, že bude povinný subjekt za poskytnutí informace požadovat úhradu,<br />
oznámí tuto skutečnost spolu s výší úhrady žadateli ještě před poskytnutím informace.<br />
Z oznámení musí být zřejmé, na základě jakých skutečností a jakým způsobem byla výše<br />
úhrady povinným subjektem vyčíslena.<br />
(4) Nesplní-li povinný subjekt vůči žadateli oznamovací povinnost podle odstavce 3,<br />
ztrácí povinný subjekt nárok požadovat po žadateli úhradu nákladů.<br />
(5) Povinný subjekt může podmínit vydání informací zaplacením úhrady nebo zálohy.<br />
(6) Úhrada je příjmem povinného subjektu.<br />
(7) Nesouhlasí-li žadatel s výší úhrady, která mu byla oznámena podle odstavce 3, může<br />
se do 15 dnů od oznámení výše úhrady obrátit na nadřízený orgán, aby výši úhrady<br />
posoudil. Nadřízený orgán navrhovanou výši nákladů ve lhůtě 15 dnů usnesením potvrdí<br />
nebo v případě, že úhrada nebyla stanovena v souladu se zákonem a prováděcími<br />
právními předpisy usnesením, stanoví povinnému subjektu, aby výši úhrady změnil.<br />
Povinný subjekt je při stanovení nové úhrady vázán právním názorem nadřízeného<br />
orgánu.<br />
(8) Proti usnesení o výši úhrady podle odstavce 7 se nelze odvolat.<br />
§ 18<br />
Výroční zpráva<br />
(1) Každý povinný subjekt musí vždy do 1. března zveřejnit výroční zprávu za<br />
předcházející kalendářní rok o své činnosti v oblasti poskytování informací podle tohoto<br />
zákona obsahující následující údaje:<br />
a)<br />
b)<br />
c)<br />
d)<br />
e)<br />
f)<br />
počet podaných žádostí o informace,<br />
počet podaných odvolání proti rozhodnutí,<br />
opis podstatných částí každého rozsudku soudu ve věci přezkoumání zákonnosti<br />
rozhodnutí povinného subjektu o odmítnutí žádosti o poskytnutí informace,<br />
výsledky řízení o sankcích za nedodržování tohoto zákona bez uvádění osobních<br />
údajů,<br />
výčet uzavřených výhradních licencí a jejich podstatné náležitosti s odůvodněním<br />
nezbytnosti uzavření výhradní licence,<br />
další informace vztahující se k uplatňování tohoto zákona.<br />
(2) Pokud má povinný subjekt zvláštním zákonem uloženou povinnost předkládat veřejnou<br />
výroční zprávu obsahující informace o jeho činnosti, začleňuje údaje podle odstavce 1 do<br />
této výroční zprávy jako její samostatnou část s názvem „Poskytování informací podle zákona<br />
č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím“.<br />
[písm. a) až e) začleňuje]<br />
§ 19<br />
Umožnění přístupu k informacím nebo poskytnutí informací za podmínek a způsobem<br />
stanoveným tímto zákonem není porušení povinnosti zachovávat mlčenlivost uložené<br />
zvláštními zákony 15) .
ČÁST DRUHÁ<br />
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ<br />
§ 20<br />
(1) Povinnost uvedená v § 5 odst. 2 nastává dnem 1. ledna 2001. Pro obce, které nejsou<br />
městy 16) , povinnost podle § 5 odst. 2 nastává dnem 1. ledna 2002.<br />
(2) Povinnost uvedená v § 5 odst. 3 nastává dnem 1. ledna 2002.<br />
(3) Lhůta pro poskytnutí informace [§ 14 odst. 3 písm. c)] a prodloužení této lhůty (§ 14 odst.<br />
5) se v prvních 12 měsících od účinnosti zákona prodlužují na dvojnásobek, a dalších 12<br />
měsíců se prodlužují o polovinu.<br />
(4) Pokud tento zákon nestanoví jinak, vztahuje se na počítání lhůt a na řízení podle § 15, §<br />
16 a § 16a ustanovení správního řádu 17) , s výjimkou ustanovení o obnově řízení a o<br />
přezkoumávání rozhodnutí mimo odvolací řízení.<br />
[§ 15 a 16 správní řád ]<br />
§ 21<br />
(1) Vláda vydá nařízení, kterým upraví součinnost orgánů státní správy s obcemi při<br />
zajišťování povinností obcí podle § 5 tohoto zákona.<br />
(2) Ministerstvo informatiky upraví vyhláškou<br />
a) strukturu informací zveřejňovaných o povinném subjektu podle § 5 odst. 1<br />
způsobem umožňujícím dálkový přístup,<br />
b) osnovu popisu postupů podle § 5 odst. 1 písm. d),<br />
c) datový formát údajů pro zpřístupnění nebo předání informací podle § 5 odst. 5.<br />
(3) Vláda stanoví nařízením zásady stanovení úhrad za poskytování informací.<br />
§ 22<br />
Účinnost<br />
Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. ledna 2000.<br />
1)<br />
1a)<br />
1b)<br />
1c)<br />
1d)<br />
1e)<br />
1f)<br />
Směrnice Evropského parlamentu a rady č. 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o<br />
opakovaném použití informací veřejného sektoru.<br />
Například zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů,<br />
a zákon č. 123/1998 Sb., o právu na informace o životním prostředí.<br />
§ 3 odst. 1 písm. a) zákona č. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního<br />
vysílání a o změně dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů.<br />
§ 1 zákona č. 29/1984 Sb., o soustavě základních škol, středních škol a vyšších<br />
odborných škol (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů.<br />
Zákon č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších zákonů<br />
(zákon o vysokých školách), ve znění pozdějších předpisů.<br />
§ 42 odst. 2 zákona č. 499/2004 Sb., o archivnictví a spisové službě a o změně<br />
některých zákonů.<br />
Zákon č. 257/2001 Sb., o knihovnách a podmínkách provozování veřejných<br />
knihovnických a informačních služeb (knihovní zákon).
1g)<br />
2)<br />
2a)<br />
3)<br />
3a)<br />
4)<br />
6)<br />
7)<br />
8)<br />
9)<br />
11)<br />
12)<br />
12a)<br />
13)<br />
13a)<br />
14)<br />
§ 2 odst. 2 písm. b), c) zákona č. 130/2002 Sb., o podpoře výzkumu a vývoje z<br />
veřejných prostředků a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o podpoře<br />
výzkumu a vývoje), ve znění pozdějších předpisů.<br />
§ 2 písm. h), n) zákona č. …/2005 Sb., o elektronických komunikacích a o změně<br />
některých souvisejících zákonů (zákon o elektronických komunikacích)<br />
Například § 11 občanského zákoníku, zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních<br />
údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.<br />
Například zákon č. 121/2000 Sb., o právu autorském, o právech souvisejících s<br />
právem autorským a o změně některých zákonů (autorský zákon), zákon č. 527/1990<br />
Sb., o vynálezech a zlepšovacích návrzích, ve znění pozdějších předpisů.<br />
§ 5 odst. 1 písm. h) zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně<br />
některých zákonů.<br />
Zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností a o změně některých zákonů.<br />
17 zákona č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník.<br />
Například zákon č. 388/1991 Sb., o Státním fondu životního prostředí České republiky, ve<br />
znění zákona č. 334/1992 Sb., zákon č. 171/1991 Sb., o působnosti orgánů České<br />
republiky ve věcech převodů majetku státu na jiné osoby a o Fondu národního majetku<br />
České republiky, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 472/1992 Sb., o Státním fondu<br />
tržní regulace v zemědělství, ve znění pozdějších předpisů.<br />
Například § 24 zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění pozdějších<br />
předpisů, § 23 zákona č. 592/1992 Sb., o pojistném na všeobecné zdravotní pojištění, ve<br />
znění pozdějších předpisů, § 14 zákona č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění<br />
sociálního zabezpečení, ve znění pozdějších předpisů, § 24a zákona č. 551/1991 Sb.,<br />
o Všeobecné zdravotní pojišťovně České republiky, zákon č. 117/1995 Sb., o státní<br />
sociální podpoře, ve znění pozdějších předpisů.<br />
Například zákon č. 89/1995 Sb., o státní statistické službě, zákon č. 6/1993 Sb., o České<br />
národní bance, ve znění pozdějších předpisů.<br />
Například zákon č. 592/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 222/1994 Sb.,<br />
o podmínkách podnikání a výkonu státní správy v energetických odvětvích a o Státní<br />
energetické inspekci, ve znění zákona č. 83/1998 Sb., zákon č. 283/1993 Sb., o státním<br />
zastupitelství, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 166/1993 Sb., o Nejvyšším<br />
kontrolním úřadu, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 15/1998 Sb., o Komisi pro<br />
cenné papíry a o změně a doplnění dalších zákonů, zákon č. 77/1997 Sb., o státním<br />
podniku, zákon č. 273/1993 Sb., o některých podmínkách výroby, šíření a archivování<br />
audiovizuálních děl, o změně a doplnění některých zákonů a některých dalších předpisů,<br />
ve znění zákona č. 40/1995 Sb., zákon č. 13/1993 Sb., celní zákon, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 570/1991 Sb., o živnostenských úřadech, ve znění zákona č. 286/1995<br />
Sb., zákon č. 389/1991 Sb., o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho<br />
znečišťování, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 64/1986 Sb., o České obchodní<br />
inspekci, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 133/1985 Sb., o požární ochraně, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
§ 5 a 8 zákona č. 153/1994 Sb., o zpravodajských službách, ve znění zákona č. 118/1995<br />
Sb.<br />
Zákon č. 61/1996 Sb., o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a o<br />
změně a doplnění souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.<br />
Například § 8a zákona č. 141/1961 Sb., trestní řád, ve znění zákona č. 292/1993 Sb., § 45<br />
zákona č. 166/1993 Sb.<br />
§ 2 písm. y) zákona č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu, ve znění pozdějších<br />
předpisů.<br />
§ 247 a násl. zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů.
15)<br />
16)<br />
17)<br />
Například zákon č. 15/1998 Sb., zákon č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu Poslanecké<br />
sněmovny, zákon č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 283/1993 Sb., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 6/1993 Sb., ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
Zákon č. 367/1990 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění pozdějších předpisů.<br />
Zákon č. 500/2004 Sb., správní řád.
Příloha č. 5: Novela ZOÚ ∗<br />
Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých<br />
zákonů,<br />
jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č. 177/2001 Sb.,<br />
zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb., zákonem č.<br />
310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb., zákonem č. 480/2004 Sb.<br />
a zákonem č. 626/2004 Sb.<br />
ČÁST PRVNÍ<br />
OCHRANA OSOBNÍCH ÚDAJŮ<br />
HLAVA I<br />
ÚVODNÍ USTANOVENÍ<br />
§ 1<br />
Předmět úpravy<br />
Tento zákon v souladu s právem Evropských společenství, 1) mezinárodními smlouvami,<br />
kterými je Česká republika vázána, 1a) a k naplnění práva každého na ochranu před<br />
neoprávněným zasahováním do soukromí upravuje práva a povinnosti při zpracování osobních<br />
údajů a stanoví podmínky, za nichž se uskutečňuje předání osobních údajů do jiných států.<br />
(1) Zřizuje se Úřad pro ochranu osobních údajů se sídlem v Praze (dále jen "Úřad").<br />
§ 2<br />
(2) Úřadu jsou svěřeny kompetence ústředního správního úřadu pro oblast ochrany osobních<br />
údajů v rozsahu stanoveném tímto zákonem a další kompetence stanovené zvláštním právním<br />
předpisem. 1b) § 3<br />
Působnost zákona<br />
∗ Zpracováno dle viz Úplné znění zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně<br />
některých zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 227/2000 Sb., zákonem č.<br />
177/2001 Sb., zákonem č. 450/2001 Sb., zákonem č. 107/2002 Sb., zákonem č. 309/2002 Sb.,<br />
zákonem č. 310/2002 Sb., zákonem č. 517/2002 Sb., zákonem č. 439/2004 Sb. a zákonem č.<br />
480/2004 Sb., zákon o ochraně osobních údajů [online]. c2005, poslední aktualizace 25.3.2005.<br />
[cit. 2005-04-03]. Dostupné z:< http://www.uoou.cz/101_2000.php3 >.
(1) Tento zákon se vztahuje na osobní údaje, které zpracovávají státní orgány, orgány územní<br />
samosprávy, jiné orgány veřejné moci, jakož i fyzické a právnické osoby.<br />
(2) Tento zákon se vztahuje na veškeré zpracovávání osobních údajů, ať k němu dochází<br />
automatizovaně nebo jinými prostředky.<br />
(3) Tento zákon se nevztahuje na zpracování osobních údajů, které provádí fyzická osoba<br />
výlučně pro osobní potřebu.<br />
(4) Tento zákon se nevztahuje na nahodilé shromažďování osobních údajů, pokud tyto údaje<br />
nejsou dále zpracovávány.<br />
(5) Tento zákon se dále vztahuje na zpracování osobních údajů,<br />
a) jestliže se právní řád České republiky použije přednostně na základě mezinárodního práva<br />
veřejného, i když správce není usazen na území České republiky,<br />
b) jestliže správce, který je usazen mimo území Evropské unie, provádí zpracování na území<br />
České republiky a nejedná se pouze o předání osobních údajů přes území Evropské unie; v<br />
tomto případě je správce povinen zmocnit postupem podle § 6 na území České republiky<br />
zpracovatele.<br />
Jestliže zpracování provádí správce prostřednictvím svých organizačních jednotek umístěných<br />
na území Evropské unie, musí zajistit, že tyto organizační jednotky budou zpracovávat osobní<br />
údaje v souladu s národním právem příslušného členského státu Evropské unie.<br />
(6) Ustanovení § 5 odst. 1 a § 11 a 12 se nepoužijí pro zpracování osobních údajů nezbytných<br />
pro plnění povinností správce stanovených zvláštními zákony pro zajištění<br />
a) bezpečnosti České republiky, 4)<br />
b) obrany České republiky, 5)<br />
c) veřejného pořádku a vnitřní bezpečnosti, 6)<br />
d) předcházení, vyhledávání, odhalování trestné činnosti a stíhání trestných činů, 7)<br />
e) významného hospodářského zájmu České republiky nebo Evropské unie, 8)<br />
f) významného finančního zájmu České republiky nebo Evropské unie, kterým je zejména<br />
stabilita finančního trhu a měny, fungování peněžního oběhu a platebního styku, jakož i<br />
rozpočtová a daňová opatření, 9)<br />
g) výkonu kontroly, dozoru, dohledu a regulace spojených s výkonem veřejné moci v<br />
případech uvedených v písmenech c), d), e) a f), 10) nebo<br />
h) činností spojených se zpřístupňováním svazků bývalé Státní bezpečnosti. 10a)<br />
§ 4<br />
Vymezení pojmů
Pro účely tohoto zákona se rozumí<br />
a) osobním údajem jakákoliv informace týkající se určeného nebo určitelného subjektu údajů.<br />
Subjekt údajů se považuje za určený nebo určitelný, jestliže lze subjekt údajů přímo či nepřímo<br />
identifikovat zejména na základě čísla, kódu nebo jednoho či více prvků, specifických pro jeho<br />
fyzickou, fyziologickou, psychickou, ekonomickou, kulturní nebo sociální identitu,<br />
b) citlivým údajem osobní údaj vypovídající o národnostním, rasovém nebo etnickém původu,<br />
politických postojích, členství v odborových organizacích, náboženství a filozofickém<br />
přesvědčení, odsouzení za trestný čin, zdravotním stavu a sexuálním životě subjektu údajů a<br />
jakýkoliv biometrický nebo genetický údaj subjektu údajů,<br />
c) anonymním údajem takový údaj, který buď v původním tvaru nebo po provedeném<br />
zpracování nelze vztáhnout k určenému nebo určitelnému subjektu údajů,<br />
d) subjektem údajů fyzická osoba, k níž se osobní údaje vztahují,<br />
e) zpracováním osobních údajů jakákoliv operace nebo soustava operací, které správce nebo<br />
zpracovatel systematicky provádějí s osobními údaji, a to automatizovaně nebo jinými<br />
prostředky. Zpracováním osobních údajů se rozumí zejména shromažďování, ukládání na<br />
nosiče informací, zpřístupňování, úprava nebo pozměňování, vyhledávání, používání,<br />
předávání, šíření, zveřejňování, uchovávání, výměna, třídění nebo kombinování, blokování a<br />
likvidace,<br />
f) shromažďováním osobních údajů systematický postup nebo soubor postupů, jehož cílem je<br />
získání osobních údajů za účelem jejich dalšího uložení na nosič informací pro jejich okamžité<br />
nebo pozdější zpracování,<br />
g) uchováváním osobních údajů udržování údajů v takové podobě, která je umožňuje dále<br />
zpracovávat,<br />
h) blokováním osobních údajů vytvoření takového stavu, při kterém je osobní údaj určitou<br />
dobu nepřístupný a nelze jej jinak zpracovávat,<br />
i) likvidací osobních údajů se rozumí fyzické zničení jejich nosiče, jejich fyzické vymazání<br />
nebo jejich trvalé vyloučení z dalších zpracování,<br />
j) správcem každý subjekt, který určuje účel a prostředky zpracování osobních údajů, provádí<br />
zpracování a odpovídá za něj. Zpracováním osobních údajů může správce zmocnit nebo<br />
pověřit zpracovatele, pokud zvláštní zákon nestanoví jinak,<br />
k) zpracovatelem každý subjekt, který na základě zvláštního zákona nebo pověření správcem<br />
zpracovává osobní údaje podle tohoto zákona,<br />
l) zveřejněným osobním údajem osobní údaj zpřístupněný zejména hromadnými sdělovacími<br />
prostředky, jiným veřejným sdělením nebo jako součást veřejného seznamu,<br />
m) evidencí nebo datovým souborem osobních údajů (dále jen "datový soubor") jakýkoliv<br />
soubor osobních údajů uspořádaný nebo zpřístupnitelný podle společných nebo zvláštních<br />
kritérií,
n) souhlasem subjektu údajů svobodný a vědomý projev vůle subjektu údajů, jehož obsahem je<br />
svolení subjektu údajů se zpracováním osobních údajů,<br />
o) příjemcem každý subjekt, kterému jsou osobní údaje zpřístupněny; za příjemce se<br />
nepovažuje subjekt, který zpracovává osobní údaje podle § 3 odst. 6 písm. g).<br />
HLAVA II<br />
PRÁVA A POVINNOSTI PŘI ZPRACOVÁNÍ OSOBNÍCH ÚDAJŮ<br />
(1) Správce je povinen<br />
§ 5<br />
a) stanovit účel, k němuž mají být osobní údaje zpracovány,<br />
b) stanovit prostředky a způsob zpracování osobních údajů,<br />
c) zpracovat pouze přesné osobní údaje, které získal v souladu s tímto zákonem. Je-li to<br />
nezbytné, osobní údaje aktualizuje. Zjistí-li správce, že jím zpracované osobní údaje nejsou s<br />
ohledem na stanovený účel přesné, provede bez zbytečného odkladu přiměřená opatření,<br />
zejména zpracování blokuje a osobní údaje opraví nebo doplní, jinak osobní údaje zlikviduje.<br />
Nepřesné osobní údaje lze zpracovat pouze v mezích uvedených v § 3 odst. 6. 11) Nepřesné<br />
osobní údaje se musí označit. Informaci o blokování, opravě, doplnění nebo likvidaci osobních<br />
údajů je správce povinen bez zbytečného odkladu předat všem příjemcům,<br />
d) shromažďovat osobní údaje odpovídající pouze stanovenému účelu a v rozsahu nezbytném<br />
pro naplnění stanového účelu,<br />
e) uchovávat osobní údaje pouze po dobu, která je nezbytná k účelu jejich zpracování. Po<br />
uplynutí této doby mohou být osobní údaje uchovávány pouze pro účely státní statistické<br />
služby, pro účely vědecké a pro účely archivnictví. Při použití pro tyto účely je třeba dbát práva<br />
na ochranu před neoprávněným zasahováním do soukromého a osobního života subjektu údajů,<br />
a osobní údaje anonymizovat, jakmile je to možné,<br />
f) zpracovávat osobní údaje pouze v souladu s účelem, k němuž byly shromážděny.<br />
Zpracovávat k jinému účelu lze osobní údaje jen v mezích ustanovení § 3 odst. 6, nebo pokud k<br />
tomu dal subjekt údajů předem souhlas,<br />
g) shromažďovat osobní údaje pouze otevřeně; je vyloučeno shromažďovat údaje pod<br />
záminkou jiného účelu nebo jiné činnosti,<br />
h) nesdružovat osobní údaje, které byly získány k rozdílným účelům.<br />
(2) Správce může zpracovávat osobní údaje pouze se souhlasem subjektu údajů. Bez tohoto<br />
souhlasu je může zpracovávat,<br />
a) jestliže provádí zpracování nezbytné pro dodržení právní povinnosti správce, 12)<br />
b) jestliže je zpracování nezbytné pro plnění smlouvy, jejíž smluvní stranou je subjekt údajů,<br />
nebo pro jednání o uzavření nebo změně smlouvy uskutečněné na návrh subjektu údajů,
c) pokud je to nezbytně třeba k ochraně životně důležitých zájmů subjektu údajů. V tomto<br />
případě je třeba bez zbytečného odkladu získat jeho souhlas. Pokud souhlas není dán, musí<br />
správce ukončit zpracování a údaje zlikvidovat,<br />
d) jedná-li se o oprávněně zveřejněné osobní údaje v souladu se zvláštním právním<br />
předpisem. 13) Tím však není dotčeno právo na ochranu soukromého a osobního života subjektu<br />
údajů,<br />
e) pokud je to nezbytné pro ochranu práv a právem chráněných zájmů správce, příjemce nebo<br />
jiné dotčené osoby; takové zpracování osobních údajů však nesmí být v rozporu s právem<br />
subjektu údajů na ochranu jeho soukromého a osobního života,<br />
f) pokud poskytuje osobní údaje o veřejně činné osobě, funkcionáři či zaměstnanci veřejné<br />
správy, které vypovídají o jeho veřejné anebo úřední činnosti, o jeho funkčním nebo pracovním<br />
zařazení, nebo<br />
g) jedná-li se o zpracování výlučně pro účely archivnictví podle zvláštního zákona.<br />
(3) Provádí-li správce zpracování osobních údajů na základě zvláštního zákona,12) je povinen<br />
dbát práva na ochranu soukromého a osobního života subjektu údajů.<br />
(4) Subjekt údajů musí být při udělení souhlasu informován o tom, pro jaký účel zpracování a k<br />
jakým osobním údajům je souhlas dáván, jakému správci a na jaké období. Souhlas subjektu<br />
údajů se zpracováním osobních údajů musí být správce schopen prokázat po celou dobu<br />
zpracování.<br />
(5) Provádí-li správce nebo zpracovatel zpracování osobních údajů za účelem nabízení<br />
obchodu nebo služeb subjektu údajů, lze pro tento účel použít jméno, příjmení a adresu<br />
subjektu údajů, pokud tyto údaje byly získány z veřejného seznamu nebo v souvislosti se svojí<br />
činností jakožto správce nebo zpracovatele. Správce nebo zpracovatel však nesmí uvedené<br />
údaje dále zpracovávat, pokud s tím subjekt údajů vyslovil nesouhlas. Nesouhlas se<br />
zpracováním je nutné vyjádřit písemně. Bez souhlasu subjektu údajů nelze k uvedeným údajům<br />
přiřazovat další osobní údaje.<br />
(6) Správce, který zpracovává osobní údaje podle odstavce 5, může tyto údaje předat jinému<br />
správci pouze za splnění těchto podmínek:<br />
a) údaje subjektu údajů byly získány v souvislosti s činností správce nebo se jedná o<br />
zveřejněné osobní údaje,<br />
b) údaje budou využívány pouze za účelem nabízení obchodu a služeb,<br />
c) subjekt údajů byl o tomto postupu správce předem informován a nevyslovil s tímto<br />
postupem nesouhlas.<br />
(7) Jiný správce, kterému byly předány údaje podle odstavce 6, nesmí tyto údaje předávat jiné<br />
osobě.<br />
(8) Nesouhlas se zpracováním podle odstavce 6 písm. c) musí subjekt údajů učinit písemně.<br />
Správce je povinen informovat každého správce, kterému předal jméno, příjmení a adresu<br />
subjektu údajů, o tom, že subjekt údajů vyslovil nesouhlas se zpracováním.
(9) Za účelem vyloučení možnosti, že jméno, příjmení a adresa subjektu údajů budou<br />
opakovaně použity k nabídce obchodu a služeb, je správce oprávněn dále zpracovávat pro svoji<br />
vlastní potřebu jméno, příjmení a adresu subjektu údajů přesto, že subjekt údajů vyslovil<br />
nesouhlas podle odstavce 5.<br />
§ 6<br />
Pokud zmocnění nevyplývá z právního předpisu, musí správce se zpracovatelem uzavřít<br />
smlouvu o zpracování osobních údajů. Smlouva musí mít písemnou formu. Musí v ní být<br />
zejména výslovně uvedeno, v jakém rozsahu, za jakým účelem a na jakou dobu se uzavírá, a<br />
musí obsahovat záruky zpracovatele o technickém a organizačním zabezpečení ochrany<br />
osobních údajů.<br />
Povinnosti stanovené v § 5 platí obdobně také pro zpracovatele.<br />
§ 7<br />
§ 8<br />
Jestliže zpracovatel zjistí, že správce porušuje povinnosti stanovené tímto zákonem, je povinen<br />
jej na to neprodleně upozornit a ukončit zpracování osobních údajů. Pokud tak neučiní,<br />
odpovídá za škodu, která subjektu údajů vznikla, společně a nerozdílně se správcem údajů.<br />
Tím není dotčena jeho odpovědnost podle tohoto zákona.<br />
Citlivé údaje je možné zpracovávat, jen jestliže<br />
§ 9<br />
Citlivé údaje<br />
a) subjekt údajů dal ke zpracování výslovný souhlas. Subjekt údajů musí být při udělení<br />
souhlasu informován o tom, pro jaký účel zpracování a k jakým osobním údajům je souhlas<br />
dáván, jakému správci a na jaké období. Existenci souhlasu subjektu údajů se zpracováním<br />
osobních údajů musí být správce schopen prokázat po celou dobu zpracování. Správce je<br />
povinen předem subjekt údajů poučit o jeho právech podle § 12 a 21,<br />
b) je to nezbytné v zájmu zachování života nebo zdraví subjektu údajů nebo jiné osoby nebo<br />
odvrácení bezprostředního závažného nebezpečí hrozícího jejich majetku, pokud není možno<br />
jeho souhlas získat zejména z důvodů fyzické, duševní či právní nezpůsobilosti, v případě, že<br />
je nezvěstný nebo z jiných podobných důvodů. Správce musí ukončit zpracování údajů,<br />
jakmile pominou uvedené důvody, a údaje musí zlikvidovat, ledaže by subjekt údajů dal k<br />
dalšímu zpracování souhlas,<br />
c) se jedná o zpracování při zajišťování zdravotní péče, ochrany veřejného zdraví, zdravotního<br />
pojištění a výkon státní správy v oblasti zdravotnictví podle zvláštního zákona 15) nebo se jedná<br />
o posuzování zdravotního stavu v jiných případech stanovených zvláštním zákonem, 15a)
d) je zpracování nezbytné pro dodržení povinností a práv správce odpovědného za zpracování<br />
v oblasti pracovního práva a zaměstnanosti, stanovené zvláštním zákonem, 16)<br />
e) jde o zpracování, které sleduje politické, filosofické, náboženské nebo odborové cíle,<br />
prováděné v rámci oprávněné činnosti občanského sdružení, nadace nebo jiné právnické osoby<br />
nevýdělečné povahy (dále jen "sdružení"), a které se týká pouze členů sdružení nebo osob, se<br />
kterými je sdružení v opakujícím se kontaktu souvisejícím s oprávněnou činností sdružení, a<br />
osobní údaje nejsou zpřístupňovány bez souhlasu subjektu údajů,<br />
f) se jedná o údaje podle zvláštního zákona nezbytné pro provádění nemocenského pojištění,<br />
důchodového pojištění (zabezpečení), státní sociální podpory a dalších státních sociálních<br />
dávek, sociální péče a sociálně-právní ochrany dětí, a při zajištění ochrany těchto údajů v<br />
souladu se zákonem,<br />
g) se zpracování týká osobních údajů zveřejněných subjektem údajů,<br />
h) je zpracování nezbytné pro zajištění a uplatnění právních nároků, nebo<br />
ch) jsou zpracovány výlučně pro účely archivnictví podle zvláštního zákona.<br />
§ 10<br />
Při zpracování osobních údajů správce a zpracovatel dbá, aby subjekt údajů neutrpěl újmu na<br />
svých právech, zejména na právu na zachování lidské důstojnosti, a také dbá na ochranu před<br />
neoprávněným zasahováním do soukromého a osobního života subjektu údajů.<br />
§ 11<br />
(1) Správce je při shromažďování osobních údajů povinen subjekt údajů informovat o tom, v<br />
jakém rozsahu a pro jaký účel budou osobní údaje zpracovány, kdo a jakým způsobem bude<br />
osobní údaje zpracovávat a komu mohou být osobní údaje zpřístupněny, nejsou-li subjektu<br />
údajů tyto informace již známy. Správce musí subjekt údajů informovat o jeho právu přístupu k<br />
osobním údajům, právu na opravu osobních údajů, jakož i o dalších právech stanovených v §<br />
21.<br />
(2) V případě, kdy správce zpracovává osobní údaje získané od subjektu údajů, musí subjekt<br />
údajů poučit o tom, zda je poskytnutí osobního údaje povinné či dobrovolné. Je-li subjekt<br />
údajů povinen podle zvláštního zákona osobní údaje pro zpracování poskytnout, poučí jej<br />
správce o této skutečnosti, jakož i o následcích odmítnutí poskytnutí osobních údajů.<br />
(3) Informace a poučení podle odstavce 1 není povinen správce poskytovat v případech, kdy<br />
osobní údaje nezískal od subjektu údajů, pokud<br />
a) zpracovává osobní údaje výlučně pro účely výkonu státní statistické služby, vědecké nebo<br />
archivní účely a poskytnutí takových informací by vyžadovalo neúměrné úsilí nebo<br />
nepřiměřeně vysoké náklady; nebo pokud ukládání na nosiče informací nebo zpřístupnění je<br />
výslovně stanoveno zvláštním zákonem. V těchto případech je správce povinen přijmout<br />
potřebná opatření proti neoprávněnému zasahování do soukromého a osobního života subjektu<br />
údajů,
) zpracování osobních údajů mu ukládá zvláštní zákon nebo je takových údajů třeba k<br />
uplatnění práv a povinností vyplývajících ze zvláštních zákonů,<br />
c) zpracovává výlučně oprávněně zveřejněné osobní údaje, nebo<br />
d) zpracovává osobní údaje získané se souhlasem subjektu údajů.<br />
(4) Předchozími ustanoveními nejsou dotčena práva subjektu údajů požadovat informace podle<br />
zvláštních zákonů. 18)<br />
(5) Při zpracování osobních údajů podle § 5 odst. 2 písm. e) a § 9 písm. h) je správce povinen<br />
bez zbytečného odkladu subjekt údajů informovat o zpracování jeho osobních údajů.<br />
(6) Žádné rozhodnutí správce nebo zpracovatele, jehož důsledkem je zásah do právních a<br />
právem chráněných zájmů subjektu údajů, nelze bez ověření vydat nebo učinit výlučně na<br />
základě automatizovaného zpracování osobních údajů. To neplatí v případě, že takové<br />
rozhodnutí bylo učiněno ve prospěch subjektu údajů a na jeho žádost.<br />
(7) Informační povinnost upravenou v § 11 může za správce plnit zpracovatel.<br />
§ 12<br />
Přístup subjektu údajů k informacím<br />
(1) Požádá-li subjekt údajů o informaci o zpracování svých osobních údajů, je mu správce<br />
povinen tuto informaci bez zbytečného odkladu předat.<br />
(2) Obsahem informace je vždy sdělení o<br />
a) účelu zpracování osobních údajů,<br />
b) osobních údajích, případně kategoriích osobních údajů, které jsou předmětem zpracování,<br />
včetně veškerých dostupných informací o jejich zdroji,<br />
c) povaze automatizovaného zpracování v souvislosti s jeho využitím pro rozhodování, jestliže<br />
jsou na základě tohoto zpracování činěny úkony nebo rozhodnutí, jejichž obsahem je zásah do<br />
práva a oprávněných zájmů subjektu údajů,<br />
d) příjemci, případně kategoriích příjemců.<br />
(3) Správce má právo za poskytnutí informace požadovat přiměřenou úhradu nepřevyšující<br />
náklady nezbytné na poskytnutí informace.<br />
(4) Povinnost správce poskytnout informace subjektu údajů upravenou v § 12 může za správce<br />
plnit zpracovatel.<br />
§ 13<br />
Povinnosti osob při zabezpečení osobních údajů
(1) Správce a zpracovatel jsou povinni přijmout taková opatření, aby nemohlo dojít k<br />
neoprávněnému nebo nahodilému přístupu k osobním údajům, k jejich změně, zničení či ztrátě,<br />
neoprávněným přenosům, k jejich jinému neoprávněnému zpracování, jakož i k jinému<br />
zneužití osobních údajů. Tato povinnost platí i po ukončení zpracování osobních údajů.<br />
(2) Správce nebo zpracovatel je povinen zpracovat a dokumentovat přijatá a provedená<br />
technicko-organizační opatření k zajištění ochrany osobních údajů v souladu se zákonem a<br />
jinými právními předpisy.<br />
§ 14<br />
Zaměstnanci správce nebo zpracovatele a jiné osoby, které zpracovávají osobní údaje na<br />
základě smlouvy se správcem nebo zpracovatelem, mohou zpracovávat osobní údaje pouze za<br />
podmínek a v rozsahu správcem nebo zpracovatelem stanoveném.<br />
§ 15<br />
(1) Zaměstnanci správce nebo zpracovatele, jiné fyzické osoby, které zpracovávají osobní<br />
údaje na základě smlouvy se správcem nebo zpracovatelem, a další osoby, které v rámci plnění<br />
zákonem stanovených oprávnění a povinností přicházejí do styku s osobními údaji u správce<br />
nebo zpracovatele, jsou povinni zachovávat mlčenlivost o osobních údajích a o bezpečnostních<br />
opatřeních, jejichž zveřejnění by ohrozilo zabezpečení osobních údajů. Povinnost mlčenlivosti<br />
trvá i po skončení zaměstnání nebo příslušných prací.<br />
(2) Ustanovením předchozího odstavce není dotčena povinnost zachovávat mlčenlivost podle<br />
zvláštních zákonů. 19)<br />
(3) Povinnost zachovávat mlčenlivost se nevztahuje na informační povinnost podle zvláštních<br />
zákonů. 20) § 16<br />
Oznamovací povinnost<br />
(1) Ten, kdo hodlá jako správce zpracovávat osobní údaje nebo změnit registrované zpracování<br />
podle tohoto zákona, s výjimkou zpracování uvedených v § 18, je povinen tuto skutečnost<br />
písemně oznámit Úřadu před zpracováváním osobních údajů.<br />
(2) Oznámení musí obsahovat tyto informace:<br />
a) identifikační údaje správce, u fyzické osoby, která není podnikatelem, jméno, popřípadě<br />
jména, příjmení, datum narození a adresu místa trvalého pobytu, u jiných subjektů obchodní<br />
firmu nebo název, sídlo a identifikační číslo, pokud bylo přiděleno, a jméno, popřípadě jména,<br />
a příjmení osob, které jsou jejich statutárními zástupci,<br />
b) účel nebo účely zpracování,<br />
c) kategorie subjektů údajů a osobních údajů, které se těchto subjektů týkají,
d) zdroje osobních údajů,<br />
e) popis způsobu zpracování osobních údajů,<br />
f) místo nebo místa zpracování osobních údajů,<br />
g) příjemce nebo kategorie příjemců,<br />
h) předpokládaná předání osobních údajů do jiných států,<br />
i) popis opatření k zajištění ochrany osobních údajů podle § 13.<br />
(3) Obsahuje-li oznámení všechny náležitosti podle odstavce 2 a není-li zahájeno řízení podle §<br />
17 odst. 1, lze po uplynutí lhůty 30 dnů ode dne doručení oznámení zahájit zpracování<br />
osobních údajů. Úřad v takovém případě zapíše informace uvedené v oznámení do registru.<br />
(4) Neobsahuje-li oznámení všechny náležitosti podle odstavce 2, Úřad neprodleně zašle<br />
oznamovateli výzvu, v níž upozorní na chybějící nebo nedostatečné informace a stanoví lhůtu<br />
k doplnění oznámení. V případě doplnění oznámení začíná běžet lhůta podle odstavce 3 dnem<br />
doručení doplnění oznámení. V případě, že Úřad neobdrží doplnění oznámení ve stanovené<br />
lhůtě, nahlíží na učiněné oznámení tak, jako by nebylo podáno.<br />
(5) O provedení registrace vydá Úřad na žádost správce osvědčení, které obsahuje datum<br />
vyhotovení, číslo jednací, jméno, příjmení a podpis osoby, která osvědčení vydala, otisk<br />
úředního razítka, identifikační údaje správce a účel zpracování.<br />
(6) Na postup Úřadu podle odstavců 1 až 5 se nevztahuje správní řád.<br />
§ 17<br />
(1) Vznikne-li z oznámení důvodná obava, že při zpracování osobních údajů by mohlo dojít k<br />
porušení tohoto zákona, zahájí Úřad z vlastního podnětu řízení.<br />
(2) Zjistí-li Úřad, že oznámeným zpracováním neporušuje správce podmínky stanovené tímto<br />
zákonem, řízení zastaví a provede zápis podle § 16 odst. 3. Nejdříve dnem následujícím po<br />
provedení zápisu lze zahájit zpracování osobních údajů. V případě, že oznámené zpracování<br />
nesplňuje podmínky stanovené tímto zákonem, zpracování osobních údajů Úřad nepovolí.<br />
§ 17a<br />
(1) Zjistí-li Úřad, že správce, jehož oznámení bylo zapsáno do registru, porušuje podmínky<br />
stanovené tímto zákonem, rozhodne o zrušení registrace.<br />
(2) Pomine-li účel, pro který bylo zpracování zaregistrováno, Úřad z vlastního podnětu nebo na<br />
žádost správce rozhodne o zrušení registrace.<br />
§ 18<br />
(1) Oznamovací povinnost podle § 16 se nevztahuje na zpracování osobních údajů,
a) které jsou součástí datových souborů veřejně přístupných na základě zvláštního zákona,<br />
b) které správci ukládá zvláštní zákon nebo je takových osobních údajů třeba k uplatnění práv a<br />
povinností vyplývajících ze zvláštního zákona, nebo<br />
c) jde-li o zpracování, které sleduje politické, filosofické, náboženské nebo odborové cíle,<br />
prováděné v rámci oprávněné činnosti sdružení, a které se týká pouze členů sdružení, nebo<br />
osob, se kterými je sdružení v opakujícím se kontaktu souvisejícím s oprávněnou činností<br />
sdružení, a osobní údaje nejsou zpřístupňovány bez souhlasu subjektu údajů.<br />
(2) Správce, který provádí zpracování podle § 18 odst. 1 písm. b), je povinen zajistit, aby<br />
informace, týkající se zejména účelu zpracování, kategorií osobních údajů, kategorií subjektů<br />
údajů, kategorií příjemců a doby uchování, které by byly jinak přístupné prostřednictvím<br />
registru vedeného Úřadem podle § 35, byly zpřístupněny, a to i dálkovým přístupem nebo<br />
jinou vhodnou formou.<br />
§ 19<br />
Jestliže správce hodlá ukončit svoji činnost, je povinen Úřadu neprodleně oznámit, jak naložil s<br />
osobními údaji, pokud se na jejich zpracování vztahuje oznamovací povinnost.<br />
§ 20<br />
Likvidace osobních údajů<br />
(1) Správce nebo na základě jeho pokynu zpracovatel je povinen provést likvidaci osobních<br />
údajů, jakmile pomine účel, pro který byly osobní údaje zpracovány, nebo na základě žádosti<br />
subjektu údajů podle § 21.<br />
(2) Zvláštní zákon stanoví výjimky týkající se uchovávání osobních údajů pro účely<br />
archivnictví a uplatňování práv v občanském soudním řízení, trestním řízení a správním řízení.<br />
§ 21<br />
(1) Každý subjekt údajů, který zjistí nebo se domnívá, že správce nebo zpracovatel provádí<br />
zpracování jeho osobních údajů, které je v rozporu s ochranou soukromého a osobního života<br />
subjektu údajů nebo v rozporu se zákonem, zejména jsou-li osobní údaje nepřesné s ohledem<br />
na účel jejich zpracování, může<br />
a) požádat správce nebo zpracovatele o vysvětlení,<br />
b) požadovat, aby správce nebo zpracovatel odstranil takto vzniklý stav. Zejména se může<br />
jednat o blokování, provedení opravy, doplnění nebo likvidaci osobních údajů.<br />
(2) Je-li žádost subjektu údajů podle odstavce 1 shledána oprávněnou, správce nebo<br />
zpracovatel odstraní neprodleně závadný stav.<br />
(3) Nevyhoví-li správce nebo zpracovatel žádosti subjektu údajů podle odstavce 1, má subjekt<br />
údajů právo obrátit se přímo na Úřad.
(4) Postup podle odstavce 1 nevylučuje, aby se subjekt údajů obrátil se svým podnětem na<br />
Úřad přímo.<br />
(5) Pokud vznikla v důsledku zpracování osobních údajů subjektu údajů jiná než majetková<br />
újma, postupuje se při uplatňování jejího nároku podle zvláštního zákona. 22)<br />
(6) Došlo-li při zpracování osobních údajů k porušení povinností uložených zákonem u správce<br />
nebo u zpracovatele, odpovídají za ně společně a nerozdílně.<br />
(7) Správce je povinen bez zbytečného odkladu informovat příjemce o žádosti subjektu údajů<br />
podle odstavce 1 a o blokování, opravě, doplnění nebo likvidaci osobních údajů. To neplatí,<br />
pokud je informování příjemce nemožné nebo by vyžadovalo neúměrné úsilí.<br />
§ 22 až 24<br />
zrušeny<br />
§ 25<br />
Náhrada škody<br />
V otázkách neupravených tímto zákonem se použije obecná úprava odpovědnosti za<br />
škodu. 23),24) § 26<br />
Povinnosti podle § 21 až 25 se obdobně vztahují i na osoby, které shromáždily osobní údaje<br />
neoprávněně.<br />
HLAVA III<br />
PŘEDÁNÍ OSOBNÍCH ÚDAJŮ<br />
§ 27<br />
(1) Volný pohyb osobních údajů nemůže být omezován, pokud jsou údaje předány do<br />
členského státu Evropské unie.<br />
(2) Do třetích zemí mohou být osobní údaje předány, pokud zákaz omezování volného pohybu<br />
osobních údajů vyplývá z mezinárodní smlouvy, k jejíž ratifikaci dal Parlament souhlas, a<br />
kterou je Česká republika vázána,1a) nebo jsou osobní údaje předány na základě rozhodnutí<br />
orgánu Evropské unie. Informace o těchto rozhodnutích zveřejňuje Úřad ve Věstníku.<br />
(3) Není-li podmínka podle odstavců 1 a 2 splněna, může být předání osobních údajů<br />
uskutečněno, jestliže správce prokáže, že<br />
a) předání údajů se děje se souhlasem nebo na základě pokynu subjektu údajů,
) jsou v třetí zemi, kde mají být osobní údaje zpracovány, vytvořeny dostatečné zvláštní<br />
záruky ochrany osobních údajů, například prostřednictvím jiných právních nebo profesních<br />
předpisů a bezpečnostních opatření. Takové záruky mohou být upřesněny zejména smlouvou<br />
uzavřenou mezi správcem a příjemcem, pokud tato smlouva zajišťuje uplatnění těchto<br />
požadavků nebo pokud smlouva obsahuje smluvní doložky pro předání osobních údajů do<br />
třetích zemí zveřejněné ve Věstníku Úřadu,<br />
c) jde o osobní údaje, které jsou na základě zvláštního zákona součástí datových souborů<br />
veřejně přístupných nebo přístupných tomu, kdo prokáže právní zájem; v takovém případě lze<br />
osobní údaje zpřístupnit jen v rozsahu a za podmínek stanovených zvláštním zákonem,<br />
d) je předání nutné pro uplatnění důležitého veřejného zájmu vyplývajícího ze zvláštního<br />
zákona nebo z mezinárodní smlouvy, kterou je Česká republika vázána,<br />
e) je předání nezbytné pro jednání o uzavření nebo změně smlouvy, uskutečněné z podnětu<br />
subjektu údajů, nebo pro plnění smlouvy, jejíž smluvní stranou je subjekt údajů,<br />
f) je předání nezbytné pro plnění smlouvy uzavřené v zájmu subjektu údajů mezi správcem a<br />
třetí stranou, nebo pro uplatnění jiných právních nároků, nebo<br />
g) je předání nezbytné pro ochranu práv nebo životně důležitých zájmů subjektu údajů,<br />
zejména pro záchranu života nebo pro poskytnutí zdravotní péče.<br />
(4) Před předáním osobních údajů do třetích zemí podle odstavce 3 je správce povinen požádat<br />
Úřad o povolení k předání, nestanoví-li zvláštní zákon jinak. 25) Při posuzování žádosti Úřad<br />
přezkoumá všechny okolnosti související s předáním osobních údajů, zejména zdroj, konečné<br />
určení a kategorie předávaných osobních údajů, účel a dobu zpracování, s přihlédnutím k<br />
dostupným informacím o právních nebo jiných předpisech upravujících zpracování osobních<br />
údajů ve třetí zemi. V povolení k předání Úřad stanoví dobu, po kterou může správce předání<br />
provádět. Pokud dojde ke změně podmínek, za kterých bylo povolení vydáno, zejména na<br />
základě rozhodnutí orgánu Evropské unie, Úřad toto povolení změní nebo zruší.<br />
HLAVA IV<br />
POSTAVENÍ A PŮSOBNOST ÚŘADU<br />
§ 28<br />
(1) Úřad je nezávislý orgán. Ve své činnosti postupuje nezávisle a řídí se pouze zákony a<br />
jinými právními předpisy.<br />
(2) Do činnosti Úřadu lze zasahovat jen na základě zákona.<br />
(3) Činnost Úřadu je hrazena ze samostatné kapitoly státního rozpočtu České republiky.<br />
(1) Úřad<br />
§ 29<br />
a) provádí dozor nad dodržováním povinností stanovených tímto zákonem,
) vede registr zpracování osobních údajů,<br />
c) přijímá podněty a stížnosti na porušení tohoto zákona a informuje o jejich vyřízení,<br />
d) zpracovává a veřejnosti zpřístupňuje výroční zprávu o své činnosti,<br />
e) vykonává další působnosti stanovené mu zákonem,<br />
f) projednává přestupky a jiné správní delikty a uděluje pokuty podle tohoto zákona,<br />
g) zajišťuje plnění požadavků vyplývajících z mezinárodních smluv, jimiž je Česká republika<br />
vázána,<br />
h) poskytuje konzultace v oblasti ochrany osobních údajů,<br />
i) spolupracuje s obdobnými úřady jiných států, s orgány Evropské unie a s orgány<br />
mezinárodních organizací působícími v oblasti ochrany osobních údajů. Úřad v souladu s<br />
právem Evropských společenství plní oznamovací povinnost vůči orgánům Evropské unie. 25a)<br />
(2) Při výkonu dozoru ve formě kontroly se postupuje podle zvláštního právního předpisu. 26)<br />
(3) Dozor nad zpracováním osobních údajů, které provádějí zpravodajské služby, stanoví<br />
zvláštní právní předpis. 27)<br />
HLAVA V<br />
ORGANIZACE ÚŘADU<br />
§ 30<br />
(1) Zaměstnanci Úřadu jsou předseda, inspektoři a další zaměstnanci.<br />
(2) Kontrolní činnost Úřadu provádějí inspektoři a pověření zaměstnanci (dále jen<br />
"kontrolující").<br />
(3) Na zaměstnance Úřadu se vztahují ustanovení zákoníku práce, pokud tento zákon nestanoví<br />
jinak.<br />
(4) Předseda Úřadu má nárok na plat, náhradu výdajů a naturální plnění jako prezident<br />
Nejvyššího kontrolního úřadu podle zvláštního zákona. 26a)<br />
(5) Inspektoři Úřadu mají nárok na plat, náhradu výdajů a naturální plnění jako členové<br />
Nejvyššího kontrolního úřadu podle zvláštního zákona. 26a)<br />
§ 31<br />
Kontrolní činnost Úřadu se provádí na základě kontrolního plánu nebo na základě podnětů a<br />
stížností.
§ 32<br />
Předseda Úřadu<br />
(1) Úřad řídí předseda, kterého jmenuje a odvolává prezident republiky na návrh Senátu<br />
Parlamentu České republiky.<br />
(2) Předseda Úřadu je jmenován na dobu 5 let. Může být jmenován maximálně na 2 po sobě<br />
jdoucí období.<br />
(3) Předsedou Úřadu může být jmenován pouze občan České republiky, který<br />
a) je způsobilý k právním úkonům,<br />
b) je bezúhonný, splňuje podmínky stanovené zvláštním právním předpisem 30) a jeho znalosti,<br />
zkušenosti a morální vlastnosti jsou předpokladem, že bude svoji funkci řádně zastávat,<br />
c) má ukončené vysokoškolské vzdělání.<br />
(4) Bezúhonnou je pro účel tohoto zákona fyzická osoba, která nebyla pravomocně odsouzena<br />
pro úmyslný trestný čin nebo i trestný čin spáchaný z nedbalosti v souvislosti se zpracováním<br />
osobních údajů.<br />
(5) S výkonem funkce předsedy Úřadu je neslučitelná funkce poslance nebo senátora, soudce,<br />
státního zástupce, jakákoliv funkce ve veřejné správě, funkce člena orgánů územní samosprávy<br />
a členství v politických stranách a hnutích.<br />
(6) Předseda Úřadu nesmí zastávat jinou placenou funkci, být v dalším pracovním poměru ani<br />
vykonávat výdělečnou činnost s výjimkou správy vlastního majetku a činnosti vědecké,<br />
pedagogické, literární, publicistické a umělecké, pokud tato činnost nenarušuje důstojnost nebo<br />
neohrožuje důvěru v nezávislost a nestrannost Úřadu.<br />
(7) Z funkce je předseda Úřadu odvolán, přestal-li splňovat některou z podmínek pro jeho<br />
jmenování.<br />
(8) Z funkce může být předseda odvolán také tehdy, jestliže nevykonává po dobu 6 měsíců<br />
svoji funkci.<br />
§ 33<br />
Inspektoři Úřadu<br />
(1) Inspektora jmenuje a odvolává prezident republiky na návrh Senátu Parlamentu České<br />
republiky.<br />
(2) Inspektor je jmenován na období 10 let. Může být jmenován opakovaně.<br />
(3) Inspektor vykonává kontrolu, řídí kontrolu, vypracovává kontrolní protokol a provádí další<br />
úkony, jež souvisejí s úkoly Úřadu.<br />
(4) Činnosti podle odstavce 3 vykonává 7 inspektorů Úřadu.
§ 34<br />
(1) Inspektorem může být jmenován občan České republiky, který je způsobilý k právním<br />
úkonům, bezúhonný, splňuje podmínky stanovené zvláštním právním předpisem30) a má<br />
ukončené odborné vysokoškolské vzdělání.<br />
(2) S výkonem funkce inspektora je neslučitelná funkce poslance nebo senátora, soudce,<br />
státního zástupce, jakákoliv funkce ve veřejné správě, funkce člena orgánů územní samosprávy<br />
a členství v politických stranách a hnutích. Inspektor nesmí zastávat jinou placenou funkci, být<br />
v pracovním poměru ani vykonávat výdělečnou činnost s výjimkou správy vlastního majetku a<br />
činnosti vědecké, pedagogické, literární, publicistické a umělecké, pokud tato činnost<br />
nenarušuje důstojnost nebo neohrožuje důvěru v nezávislost a nestrannost Úřadu.<br />
(3) Z funkce je inspektor odvolán, přestal-li splňovat některou z podmínek pro jeho jmenování.<br />
HLAVA VI<br />
ČINNOST ÚŘADU<br />
§ 35<br />
Registr<br />
(1) Do registru zpracování osobních údajů se k osobám správců zapisují informace z oznámení<br />
podle § 16 odst. 2 a datum provedení, případně zrušení registrace.<br />
(2) Informace zapsané do registru, s výjimkou informací uvedených v § 16 odst. 2 písm. e) a i),<br />
jsou veřejně přístupné, zejména způsobem umožňujícím dálkový přístup.<br />
(3) Zrušení registrace podle § 17a oznamuje Úřad ve Věstníku Úřadu.<br />
§ 36<br />
Výroční zpráva<br />
(1) Výroční zpráva Úřadu obsahuje zejména informace o provedené kontrolní činnosti a její<br />
zhodnocení, informace a zhodnocení stavu v oblasti zpracovávání a ochrany osobních údajů v<br />
České republice a zhodnocení ostatní činnosti Úřadu.<br />
(2) Výroční zprávu předkládá předseda Úřadu pro informaci Poslanecké sněmovně a Senátu<br />
Parlamentu České republiky a vládě České republiky do 2 měsíců po skončení rozpočtového<br />
roku a zveřejňuje ji.<br />
§ 37<br />
Oprávnění kontrolujících<br />
Kontrolující jsou při provádění kontroly oprávněni
a) vstupovat do objektů, zařízení a provozů, na pozemky a do jiných prostor kontrolovaných<br />
správců a zpracovatelů nebo každého, kdo zpracovává osobní údaje, (dále jen "kontrolovaný"),<br />
pokud to souvisí s předmětem kontroly; do obydlí mohou vstupovat pouze v případě, že tato<br />
slouží také k provozování podnikatelské činnosti,<br />
b) požadovat na kontrolovaných a na jiných osobách, aby ve stanovených lhůtách předložily<br />
originální doklady a další písemnosti, záznamy dat na paměťových médiích, výpisy a zdrojové<br />
kódy programů, pokud je vlastní, výpisy a opisy dat (dále jen "doklady"), pokud to souvisí s<br />
předmětem kontroly, a provádět vlastní dokumentaci,<br />
c) seznamovat se s utajovanými skutečnostmi za podmínek stanovených zvláštním právním<br />
předpisem, 31) jakož i dalšími skutečnostmi, které jsou chráněny povinností mlčenlivosti,<br />
d) požadovat na fyzických i právnických osobách poskytnutí pravdivých a úplných informací o<br />
zjišťovaných a souvisejících skutečnostech,<br />
e) zajišťovat v odůvodněných případech doklady; jejich převzetí musí kontrolovanému<br />
písemně potvrdit a na jeho žádost mu ponechat kopie převzatých dokladů,<br />
f) pořídit kopie obsahu paměťových médií, obsahujících osobní údaje, nacházejících se u<br />
kontrolovaného,<br />
g) požadovat, aby kontrolovaní podali ve stanovené lhůtě písemnou zprávu o odstranění<br />
zjištěných nedostatků,<br />
h) používat telekomunikační zařízení kontrolovaných v případech, kdy je jejich použití<br />
nezbytné pro zabezpečení kontroly.<br />
§ 38<br />
Povinnosti kontrolujících<br />
(1) Kontrolu nesmějí provádět ti kontrolující, u nichž se zřetelem na jejich vztah ke<br />
kontrolovaným nebo k předmětu kontroly jsou důvodné pochybnosti o jejich nepodjatosti.<br />
(2) Kontrolující je povinen bezprostředně po tom, co se dozví o skutečnostech nasvědčujících<br />
jeho podjatosti, oznámit to předsedovi Úřadu.<br />
(3) O námitce podjatosti kontrolujícího rozhodne předseda Úřadu bez zbytečného odkladu. Do<br />
rozhodnutí o námitce podjatosti činí kontrolující pouze úkony, které nesnesou odkladu.<br />
(4) Proti rozhodnutí o námitce podjatosti se nelze odvolat.<br />
(5) Kontrolující jsou povinni<br />
a) prokázat se kontrolovanému průkazem, jehož vzor upraví nařízení vlády,<br />
b) oznámit kontrolovanému zahájení kontroly,<br />
c) šetřit práva a právem chráněné zájmy kontrolovaných,
d) předat neprodleně převzaté doklady, jakož i kopie paměťových médií kontrolovanému,<br />
pominou-li důvody jejich převzetí,<br />
e) řádně ochraňovat zajištěné doklady proti jejich ztrátě, zničení, poškození nebo zneužití,<br />
f) pořizovat o výsledcích kontroly kontrolní protokol,<br />
g) zachovávat mlčenlivost o skutečnostech zjištěných při výkonu kontroly a nezneužít znalosti<br />
těchto skutečností. Povinností mlčenlivosti není dotčena oznamovací povinnost podle<br />
zvláštních zákonů. Povinnost mlčenlivosti přetrvává i po skončení pracovněprávního vztahu k<br />
Úřadu. Povinnosti mlčenlivosti může kontrolujícího zbavit předseda Úřadu. Povinnost<br />
mlčenlivosti se nevztahuje na anonymizované a zobecněné informace.<br />
(6) Kontrolní protokol obsahuje zejména popis zjištěných skutečností s uvedením nedostatků a<br />
označení ustanovení právních předpisů, které byly porušeny, a opatření, která byla uložena k<br />
nápravě, a stanovení lhůt, do kdy je třeba je učinit. V kontrolním protokolu se uvádí označení<br />
Úřadu a jména kontrolujících na kontrole zúčastněných, označení kontrolovaného, místo a čas<br />
provedení kontroly, předmět kontroly, skutečný stav, označení dokladů a ostatních dokumentů<br />
a zjištění, o které se protokol opírá. Kontrolní protokol podepisují kontrolující, kteří se<br />
kontroly zúčastnili.<br />
(7) Povinností kontrolujících je seznámit kontrolované s obsahem kontrolního protokolu a<br />
předat jim jeho stejnopis. Seznámení s kontrolním protokolem a jeho převzetí potvrzují<br />
kontrolovaní podpisem kontrolního protokolu. Odmítne-li kontrolovaný seznámit se s<br />
kontrolním protokolem nebo toto seznámení potvrdit, vyznačí se tyto skutečnosti v kontrolním<br />
protokolu.<br />
§ 39<br />
(1) Každý je povinen v souvislosti s výkonem kontroly poskytnout kontrolujícím při výkonu<br />
jejich činnosti potřebnou součinnost.<br />
(2) Tomu, kdo neposkytne Úřadu při výkonu kontroly potřebnou součinnost, může být uložena<br />
pořádková pokuta do výše 25 000 Kč, a to i opakovaně. Za neposkytnutí součinnosti se<br />
považuje i nesplnění opatření uložených k nápravě zjištěného stavu ve stanovené lhůtě.<br />
Opatření k nápravě<br />
§ 40<br />
(1) Zjistí-li kontrolující, že došlo k porušení povinností uložených tímto zákonem, uloží<br />
inspektor, jaká opatření je třeba učinit, aby byly zjištěné nedostatky odstraněny, a stanoví lhůtu<br />
pro jejich odstranění.<br />
(2) Byla-li uložena likvidace osobních údajů, jsou osobní údaje do likvidace blokovány. Proti<br />
uložení likvidace může správce podat námitku k předsedovi Úřadu. Do doby, než bude o<br />
námitce rozhodnuto, musí být osobní údaje blokovány. Proti rozhodnutí předsedy lze podat<br />
žalobu podle předpisů o správním soudnictví. Do doby, než bude soudem rozhodnuto, jsou<br />
údaje blokovány.
(3) Kontrolovaný je povinen ve stanovené lhůtě podat zprávu o přijatých opatřeních.<br />
§ 41<br />
V řízení ve věcech upravených tímto zákonem se postupuje podle správního řádu, 32) pokud<br />
ustanovení tohoto zákona nestanoví jinak.<br />
§ 42<br />
Provozováním informačních systémů nakládajících s osobními údaji podle dosavadních<br />
předpisů se rozumí zpracování osobních údajů.<br />
§ 43<br />
Oprávnění a povinnosti při dozoru<br />
Oprávnění a povinnosti kontrolujících a kontrolovaných osob se řídí zvláštním právním<br />
předpisem,26) pokud tento zákon nestanoví jinak.<br />
HLAVA VII<br />
SANKCE<br />
(1) Fyzická osoba, která<br />
§ 44<br />
Přestupky<br />
a) je ke správci nebo zpracovateli v pracovním nebo jiném obdobném poměru,<br />
b) vykonává pro správce nebo zpracovatele činnosti na základě dohody, nebo<br />
c) v rámci plnění zvláštním zákonem uložených oprávnění a povinností přichází u správce<br />
nebo zpracovatele do styku s osobními údaji, se dopustí přestupku tím, že poruší povinnost<br />
mlčenlivosti (§ 15).<br />
(2) Fyzická osoba se jako správce nebo zpracovatel dopustí přestupku tím, že při zpracování<br />
osobních údajů<br />
a) nestanoví účel, prostředky nebo způsob zpracování [§ 5 odst. 1 písm. a) a b)] nebo<br />
stanoveným účelem zpracování poruší povinnost nebo překročí oprávnění vyplývající ze<br />
zvláštního zákona,<br />
b) zpracovává nepřesné osobní údaje [§ 5 odst. 1 písm. c)],<br />
c) shromažďuje nebo zpracovává osobní údaje v rozsahu nebo způsobem, který neodpovídá<br />
stanovenému účelu [§ 5 odst. 1 písm. d), f) až h)],
d) uchovává osobní údaje po dobu delší než nezbytnou k účelu zpracování [§ 5 odst. 1 písm.<br />
e)],<br />
e) zpracovává osobní údaje bez souhlasu subjektu údajů mimo případy uvedené v zákoně (§ 5<br />
odst. 2 a § 9),<br />
f) neposkytne subjektu údajů informace v rozsahu nebo zákonem stanoveným způsobem (§<br />
11),<br />
g) odmítne subjektu údajů poskytnout požadované informace (§ 12 a 21),<br />
h) nepřijme nebo neprovede opatření pro zajištění bezpečnosti zpracování osobních údajů (§<br />
13),<br />
i) nesplní oznamovací povinnost podle tohoto zákona (§ 16 a 27).<br />
(3) Fyzická osoba se jako správce nebo zpracovatel dopustí přestupku tím, že při zpracování<br />
osobních údajů některým ze způsobů podle odstavce 2<br />
a) ohrozí větší počet osob svým neoprávněným zasahováním do soukromého a osobního<br />
života, nebo<br />
b) poruší povinnosti pro zpracování citlivých údajů (§ 9).<br />
(4) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do výše 100 000 Kč.<br />
(5) Za přestupek podle odstavce 2 lze uložit pokutu do výše 1 000 000 Kč.<br />
(6) Za přestupek podle odstavce 3 lze uložit pokutu do výše 5 000 000 Kč.<br />
§ 45<br />
Jiné správní delikty<br />
(1) Právnická osoba nebo fyzická osoba podnikající podle zvláštních předpisů se jako správce<br />
nebo zpracovatel dopustí správního deliktu tím, že při zpracování osobních údajů<br />
a) nestanoví účel, prostředky nebo způsob zpracování [§ 5 odst. 1 písm. a) a b)], nebo<br />
stanoveným účelem zpracování poruší povinnost nebo překročí oprávnění vyplývající ze<br />
zvláštního zákona,<br />
b) zpracovává nepřesné osobní údaje [§ 5 odst. 1 písm. c)],<br />
c) shromažďuje nebo zpracovává osobní údaje v rozsahu nebo způsobem, který neodpovídá<br />
stanovenému účelu [§ 5 odst. 1 písm. d), f) až h)],<br />
d) uchovává osobní údaje po dobu delší než nezbytnou k účelu zpracování [§ 5 odst. 1 písm.<br />
e)],<br />
e) zpracovává osobní údaje bez souhlasu subjektu údajů mimo případy uvedené v zákoně (§ 5<br />
odst. 2 a § 9),
f) neposkytne subjektu údajů informace v rozsahu nebo zákonem stanoveným způsobem (§<br />
11),<br />
g) odmítne subjektu údajů poskytnout požadované informace (§ 12 a 21),<br />
h) nepřijme nebo neprovede opatření pro zajištění bezpečnosti zpracování osobních údajů (§<br />
13),<br />
i) nesplní oznamovací povinnost podle tohoto zákona (§ 16 a 27).<br />
(2) Právnická osoba jako správce nebo zpracovatel se dopustí správního deliktu tím, že při<br />
zpracování osobních údajů některým ze způsobů podle odstavce 1<br />
a) ohrozí větší počet osob svým neoprávněným zasahováním do soukromého a osobního<br />
života, nebo<br />
b) poruší povinnosti pro zpracování citlivých údajů (§ 9).<br />
(3) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do výše 5 000 000 Kč.<br />
(4) Za správní delikt podle odstavce 2 se uloží pokuta do výše 10 000 000 Kč.<br />
§ 46<br />
(1) Právnická osoba za správní delikt neodpovídá, jestliže prokáže, že vynaložila veškeré úsilí,<br />
které bylo možno požadovat, aby porušení právní povinnosti zabránila.<br />
(2) Při rozhodování o výši pokuty se přihlíží zejména k závažnosti, způsobu, době trvání a<br />
následkům protiprávního jednání a k okolnostem, za nichž bylo protiprávní jednání spácháno.<br />
(3) Odpovědnost právnické osoby za správní delikt zaniká, jestliže správní orgán o něm<br />
nezahájil řízení do 1 roku ode dne, kdy se o něm dozvěděl, nejpozději však do 3 let ode dne,<br />
kdy byl spáchán.<br />
(4) Porušení povinností podle § 44 a 45 projednává Úřad.<br />
(5) Na odpovědnost za jednání, k němuž došlo při podnikání fyzické osoby nebo v přímé<br />
souvislosti s ním, se použijí ustanovení o odpovědnosti a postihu právnické osoby.<br />
(6) Pokuta je splatná do 30 dnů ode dne, kdy rozhodnutí o jejím uložení nabylo právní moci.<br />
(7) Pokutu vybírá Úřad a vymáhá místně příslušný územní finanční úřad podle zvláštního<br />
zákona. 34) Výnos z pokut je příjmem státního rozpočtu.<br />
HLAVA VIII<br />
USTANOVENÍ SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ<br />
§ 47
Opatření pro přechodné období<br />
(1) Každý, kdo zpracovává ke dni nabytí účinnosti tohoto zákona osobní údaje a na něhož se<br />
vztahuje povinnost oznámení podle § 16, je povinen tak učinit nejpozději do 6 měsíců ode dne<br />
nabytí účinnosti tohoto zákona.<br />
(2) Zpracování osobních údajů prováděné před účinností tohoto zákona je nutno uvést do<br />
souladu s tímto zákonem do 31. prosince 2001.<br />
(3) V případě, že kontrolující zjistí porušení povinnosti podle odstavce 2, ustanovení § 46 odst.<br />
1 a 2 se v takovém případě do 31. prosince 2002 nepoužijí.<br />
§ 48<br />
Zrušovací ustanovení<br />
Zrušuje se zákon č. 256/1992 Sb., o ochraně osobních údajů v informačních systémech.<br />
ČÁST ČTVRTÁ<br />
ÚČINNOST<br />
§ 51<br />
Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. června 2000, s výjimkou ustanovení § 16, 17 a 35, která<br />
nabývají účinnosti dnem 1. prosince 2000.<br />
* * *<br />
Zákon č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu a o změně některých dalších zákonů (zákon o<br />
elektronickém podpisu), nabyl účinnosti prvním dnem třetího kalendářního měsíce po dni jeho<br />
vyhlášení (1. října 2000).<br />
Zákon č. 177/2001 Sb., kterým se mění zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o<br />
změně některých zákonů, ve znění zákona č. 227/2000 Sb., a zákon č. 65/1965 Sb., zákoník<br />
práce, ve znění pozdějších předpisů, nabyl účinnosti dnem vyhlášení (31. května 2001).<br />
Zákon č. 450/2001 Sb., kterým se mění zákon č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve<br />
znění pozdějších předpisů, zákon č. 129/2000 Sb., o krajích (krajské zřízení), ve znění<br />
pozdějších předpisů, zákon č. 131/2000 Sb., o hlavním městě Praze, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 250/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech územních rozpočtů, ve znění<br />
zákona č. 320/2001 Sb., zákon č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně<br />
některých souvisejících zákonů (rozpočtová pravidla), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č.<br />
101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších<br />
předpisů, nabyl účinnosti dnem vyhlášení (31. prosince 2001).<br />
Zákon č. 107/2002 Sb., kterým se mění zákon č. 140/1996 Sb., o zpřístupnění svazků<br />
vzniklých činností bývalé Státní bezpečnosti, a některé další zákony, nabyl účinnosti dnem<br />
vyhlášení (20. března 2002), s výjimkou čl. I bodu 1, pokud se týká ustanovení § 7, které
nabylo účinnosti dnem uplynutí jednoho roku ode dne vyhlášení tohoto zákona (20. března<br />
2003).<br />
Zákon, č. 309/2002 Sb., o změně zákonů souvisejících s přijetím zákona o službě státních<br />
zaměstnanců ve správních úřadech a o odměňování těchto zaměstnanců a ostatních<br />
zaměstnanců ve správních úřadech (služební zákon), nabývá účinnosti dnem 1. ledna 2005, s<br />
výjimkou čl. XXXIII a čl. XXXIV, které nabyly účinnosti dnem 1. ledna 2004.<br />
Zákon č. 310/2002 Sb., kterým se mění zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných<br />
skutečností a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 101/2000 Sb.,<br />
o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č.<br />
18/1997 Sb., o mírovém využití jaderné energie a ionizujícího záření (atomový zákon) a o<br />
změně a doplnění některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 38/1994 Sb., o<br />
zahraničním obchodu s vojenským materiálem a o doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o<br />
živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č.<br />
283/1993 Sb., o státním zastupitelství, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 42/1992 Sb., o<br />
úpravě majetkových vztahů a vypořádání majetkových nároků v družstvech, ve znění<br />
pozdějších předpisů, nabyl účinnosti dnem vyhlášení (12. července 2002), s výjimkou čl. VII<br />
bodu 4, který nabyl účinnosti dnem 1. ledna 2003.<br />
Zákon č. 517/2002 Sb., kterým se provádějí některá opatření v soustavě ústředních orgánů<br />
státní správy a mění některé zákony, nabyl účinnosti dnem 1. ledna 2003.<br />
Zákon č. 439/2004 Sb., kterým se mění zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o<br />
změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, nabyl účinnosti dnem jeho vyhlášení<br />
(26. července 2004), s výjimkou ustanovení čl. I bodů 49 a 50, která nabývají účinnosti dnem<br />
1. ledna 2005.<br />
Zákon č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti a o změně některých<br />
zákonů (zákon o některých službách informační společnosti), nabyl účinnosti dnem vyhlášení<br />
(7. září 2004).<br />
____________________________________________________________<br />
1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně<br />
jednotlivců v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.<br />
1a) Úmluva o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat č. 108,<br />
vyhlášená pod č. 115/2001 Sb. m. s.<br />
1b) § 10 odst. 1 písm. a) zákona č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti<br />
a o změně některých zákonů (zákon o některých službách informační společnosti).<br />
4) Například ústavní zákon č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky, ve znění zákona č.<br />
300/2000 Sb., zákon č. 219/1999 Sb., o ozbrojených silách České republiky, ve znění<br />
pozdějších předpisů, zákon č. 238/2000 Sb., o Hasičském záchranném sboru České republiky a<br />
o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 240/2000 Sb., o krizovém<br />
řízení a o změně některých zákonů (krizový zákon), ve znění zákona č. 320/2002 Sb., zákon č.<br />
153/1994 Sb., o zpravodajských službách České republiky, ve znění pozdějších předpisů,<br />
zákon č. 154/1994 Sb., o Bezpečnostní informační službě, ve znění pozdějších předpisů, a
zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností a o změně některých zákonů, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
5) Například zákon č. 222/1999 Sb., o zajišťování obrany České republiky, ve znění zákona č.<br />
320/2002 Sb., zákon č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních<br />
úřadech (branný zákon), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 219/1999 Sb., o ozbrojených<br />
silách České republiky, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 124/1992 Sb., o Vojenské<br />
policii, ve znění pozdějších předpisů.<br />
6) Například zákon č. 240/2000 Sb., o krizovém řízení a o změně některých zákonů (krizový<br />
zákon), ve znění zákona č. 320/2002 Sb., zákon č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, ve<br />
znění pozdějších předpisů, a zákon č. 553/1991 Sb., o obecní policii, ve znění pozdějších<br />
předpisů.<br />
7) Například zákon č. 61/1996 Sb., o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné<br />
činnosti a o změně a doplnění souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č.<br />
141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č.<br />
200/1990 Sb., o přestupcích, ve znění pozdějších předpisů.<br />
8) Například zákon č. 241/2000 Sb., o hospodářských opatřeních pro krizové stavy a o změně<br />
některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 240/2000 Sb., o<br />
krizovém řízení a o změně některých zákonů (krizový zákon), ve znění zákona č. 320/2002 Sb.,<br />
a zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností a o změně některých zákonů, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
9) Například zákon č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých<br />
souvisejících zákonů (rozpočtová pravidla), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 250/2000<br />
Sb., o rozpočtových pravidlech územních rozpočtů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č.<br />
6/1993 Sb., o České národní bance, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 212/1992 Sb., o<br />
soustavě daní, ve znění zákona č. 302/1993 Sb.<br />
10) Například zákon č. 166/1993 Sb., o Nejvyšším kontrolním úřadu, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění pozdějších předpisů, a<br />
zákon č. 552/1991 Sb., o státní kontrole, ve znění pozdějších předpisů.<br />
10a) Zákon č. 140/1996 Sb., o zpřístupnění svazků vzniklých činností bývalé Státní<br />
bezpečnosti, ve znění zákona č. 107/2002 Sb.<br />
11) Například zákon č. 13/1993 Sb., celní zákon, ve znění pozdějších předpisů.<br />
12) Například zákon č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších zákonů<br />
(zákon o vysokých školách), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 564/1990 Sb., o státní<br />
správě a samosprávě ve školství, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 153/1994 Sb., o<br />
zpravodajských službách České republiky, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 154/2000<br />
Sb., o šlechtění, plemenitbě a evidenci hospodářských zvířat a o změně některých souvisejících<br />
zákonů (plemenářský zákon), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 166/1999 Sb., o<br />
veterinární péči a o změně některých souvisejících zákonů (veterinární zákon), ve znění<br />
pozdějších předpisů, zákon č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči a změnách některých souvisejících<br />
zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 219/2003 Sb., o uvádění do oběhu osiva a<br />
sadby pěstovaných rostlin a o změně některých zákonů (zákon o oběhu osiva a sadby).
13) Zákon č. 81/1966 Sb., o periodickém tisku a o ostatních hromadných informačních<br />
prostředcích, ve znění pozdějších předpisů.<br />
15) Například zákon č. 20/1966 Sb., o péči o zdraví lidu, ve znění pozdějších předpisů, zákon<br />
č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, ve<br />
znění pozdějších předpisů, zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a<br />
doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 280/1992 Sb.,<br />
o resortních, oborových, podnikových a dalších zdravotních pojišťovnách, ve znění pozdějších<br />
předpisů, zákon č. 551/1991 Sb., o Všeobecné zdravotní pojišťovně České republiky, ve znění<br />
pozdějších předpisů, a zákon č. 592/1992 Sb., o pojistném na všeobecné zdravotní pojištění, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
15a) Například zákon č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění sociálního zabezpečení, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
16) Například zákon č. 65/1965 Sb., zákoník práce, ve znění pozdějších předpisů, zákon č.<br />
1/1992 Sb., o mzdě, odměně za pracovní pohotovost a o průměrném výdělku, ve znění<br />
pozdějších předpisů, zákon č. 218/2002 Sb., o službě státních zaměstnanců ve správních<br />
úřadech a o odměňování těchto zaměstnanců a ostatních zaměstnanců ve správních úřadech<br />
(služební zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 1/1991 Sb., o zaměstnanosti, ve<br />
znění pozdějších předpisů.<br />
18) Například zákon č. 123/1998 Sb., o právu na informace o životním prostředí, zákon č.<br />
368/1990 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 106/1999 Sb.,<br />
o svobodném přístupu k informacím.<br />
19) Například zákon č. 148/1998 Sb., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 89/1995 Sb.,<br />
zákon č. 20/1966 Sb., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 15/1998 Sb., o Komisi pro cenné<br />
papíry a o změně a doplnění dalších zákonů.<br />
20) Například § 167 a 168 zákona č. 140/1961 Sb., trestní zákon, ve znění pozdějších předpisů,<br />
zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 20/1966 Sb., ve znění<br />
pozdějších předpisů.<br />
22) § 13 občanského zákoníku.<br />
23) Zákon č. 40/1964 Sb., ve znění pozdějších předpisů.<br />
24) Zákon č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů.<br />
25) Například § 5c zákona č. 1/1991 Sb., o zaměstnanosti, ve znění zákona č. 167/1999 Sb.,<br />
zákona č. 155/2000 Sb. a zákona č. 220/2002 Sb., § 71a zákona č. 325/1999 Sb., o azylu a o<br />
změně zákona č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, ve znění pozdějších předpisů, (zákon<br />
o azylu), ve znění zákona č. 2/2002 Sb., § 35 odst. 3 zákona č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní<br />
ochraně dětí, ve znění pozdějších předpisů, a § 4a odst. 3 zákona č. 13/1993 Sb., celní zákon,<br />
ve znění zákona č. 1/2002 Sb.<br />
25a) Článek 8 odst. 6 a článek 26 odst. 3 Směrnice č. 95/46/ES.<br />
26) Zákon č. 552/1991 Sb., o státní kontrole, ve znění pozdějších předpisů.
26a) Zákon č. 236/1995 Sb., o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem funkce<br />
představitelů státní moci a některých státních orgánů a soudců, ve znění pozdějších předpisů.<br />
27) § 12 zákona č. 153/1994 Sb.<br />
30) Zákon č. 451/1991 Sb.<br />
31) Zákon č. 148/1998 Sb., ve znění pozdějších předpisů.<br />
32) Zákon č. 71/1967 Sb., o správním řízení (správní řád), ve znění zákona č. 29/2000 Sb.<br />
34) Zákon č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků.