DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
74 STABILITA OCELOVÉHO PRUTU SPOLUPŮSOBÍCÍHO S PLÁŠTĚM<br />
Tabulka 4.5: Srovnání výsledků experimentů a numerického modelu<br />
Typ Experiment Model Rozdíl<br />
F max typ kolapsu F max typ kolapsu<br />
V1 154,6 ztráta stability 152,1 ztráta stability -1,6%<br />
k vynucené ose<br />
k vynucené ose<br />
V2 230,4 plastický kloub 208,9 ztráta numerické -9,3%<br />
stability modelu<br />
V3 181,4 ztráta stability 181,8 ztráta numerické +0,2%<br />
stability modelu<br />
K1 147,8 ztráta stability 130,1 ztráta stability -12,0%<br />
k vynucené ose<br />
k vynucené ose<br />
K2 196,9 plastický kloub 190,5 ztráta numerické -3,3%<br />
stability modelu<br />
K3 175,5 ztráta stability 185,1 ztráta numerické<br />
stability modelu<br />
+5,5%<br />
něž ovlivněno nejistou hodnotou meze kluzu materiálu zkušebního <strong>prutu</strong> a skutečným<br />
rozložením a velikostí reziduálního pnutí na profilech.<br />
Hodnoty celkových únosností jednotlivých prutů a typ kolapsu při experimentu a podle numerické<br />
analýzy jsou přehledně shrnuty v tabulce 4.5. Z předloženého vyplývá, že největší<br />
rozdíly mezi experimentem a numerickým modelem vykazují případy V2 a K1. V případě<br />
<strong>prutu</strong> V2 je rozdíl dán především tendencí ke ztrátě stability v ohybu, která se projevuje<br />
ve výsledcích numerického modelu především rozdílem na tenzometrech T3 a T4. Zdůvodnění<br />
toho rozdílu je možné hledat v nejasných imperfekcích soustavy a v mezi kluzu<br />
zkušebního <strong>prutu</strong>. Rozdíl v únosnosti <strong>prutu</strong> a modelu K1 je možno kromě meze kluzu<br />
najít i v idealizaci detailu kloubového přípoje zkušebního vzorku.<br />
Vzhledem k velikosti průměrné odchylky mezi experimentálně a numerickou analýzou<br />
zjištěnou únosností (-3,4%) a dále pak podobnosti chování numerického modelu a experimentu<br />
je možno konstatovat dostatečnou výstižnost numerického modelu.<br />
4.3 Numerická studie<br />
Na základě numerického modelu popsaného v předchozí části byly provedeny rozšiřující<br />
numerické studie, které sloužily k vyhodnocení chování tlačeného a ohýbaného <strong>prutu</strong>, a<br />
to jak pro samostatný prut tak pro prut s připojeným pláštěm.<br />
Za základ pro návrh zjednodušeného posudku tlačeného a ohýbaného <strong>prutu</strong> se spolupůsobícím<br />
pláštěm byly zvoleny dva teoretické postupy vycházející z [41], odstavec 6.3.4<br />
Obecné metody pro vzpěr z roviny a klopení konstrukčních částí. První z posudků je<br />
popsán vztahem<br />
N E<br />
+ M E<br />
≤ χ op . (4.3)<br />
N R M R<br />
kde N E a M E jsou hodnoty normálové síly a ohybového momentu okolo osy největší tuhosti<br />
na <strong>prutu</strong>, N R a M R jsou hodnoty únosnosti prprůřezu a χ op je součinitel vzpěrnosti <strong>prutu</strong>.