DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
DISERTAÄNà PRÃCE Stabilita ocelového prutu spolupůsobÃcÃho s ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
28 STABILITA OCELOVÉHO PRUTU SPOLUPŮSOBÍCÍHO S PLÁŠTĚM<br />
Vzhledem k faktu, že většinou se při posouzení nosníku ohroženého možnou ztrátou stability<br />
za ohybu předpokládá, že při ¯λ LT ≤ 0, 4 je nosník plně zajištěn proti klopení, lze<br />
vztah zjednodušit na podmínku pro potřebnou tuhost příčného držení k dosažení plné<br />
stabilizace <strong>prutu</strong><br />
S 0 ≥ 10, 1786 W y,plf y<br />
h<br />
− 8, 62 · EI z<br />
l 2 ·<br />
[<br />
−0, 5 +<br />
√<br />
0, 25 + 0, 46615 c2<br />
h 2 ]<br />
. (2.16)<br />
Uvedené vztahy podle Heila [10] vedou v porovnání s výše uvedenými vztahy podle<br />
Lindnera [12](a z tohoto postupu vycházející normové úpravy [38, 41]), v závislosti na<br />
typu <strong>prutu</strong> a jeho délce, ke zhruba desetinovým až dvacetinovým tuhostem S 0 potřebným<br />
k plné stabilizaci <strong>prutu</strong>.<br />
2.4.7 Torzní podepření navazující konstrukcí - parametr K 2 torzního<br />
podepření pláštěm<br />
Problematice vlivu pružného torzního podepření na stabilitní chování <strong>prutu</strong> se věnovalo<br />
velké množství autorů (Vogel [36], Heil [10], Lindner [12, 13, 14, 15], v ČR Sochor<br />
[25], Vraný [33], Szabó [28]). Určení tuhosti torzního spojitého podepření vyvozeného<br />
navazujícím pláštěm je pravděpodobně nejrozšířenější přístup publikovaný Lindnerem<br />
([12, 13, 14]). Postup určení tuhosti torzního pružného podepření <strong>prutu</strong> připojeným<br />
pláštěm vychází z předpokladu, že jednotlivé složky poddajnosti celé soustavy jsou vzájemně<br />
nezávislé a je tedy možné je stanovit samostatně. Dílčí komponenty tohoto spoje<br />
jsou naznačeny na obrázku 2.13. Celkovou tuhost je možné získat ze vztahu<br />
kde jednotlivé veličiny mají následující význam:<br />
1<br />
K 2<br />
= 1<br />
c ϑM<br />
+ 1<br />
c ϑA<br />
+ 1<br />
c ϑP<br />
(2.17)<br />
Obrázek 2.12: Model plášťového chování podle Heila, analogie smykového pole a příčně<br />
zatíženého lana