Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Zanimljiva socijalna<br />
patologija<br />
Piše: Slobodan Budakov<br />
Dušan Popović: Letopis o Vlaovićima, Agencija<br />
MiR, N.Sad, 2006.<br />
Autor trotomne knjige “Letopis o Vlaovićima” Dušan<br />
Popović, poznat je kao publicista, političar, diplomata,<br />
učesnik NOB, kao čovek koji je bio prvi urednik “Tanjuga”<br />
za Vojvod<strong>in</strong>u, prvi dopisnik “Borbe” iz Londona, upravnik<br />
SNP, generalni direktor RTB, ambasador u Švedskoj,<br />
partijski predstavnik u Italiji, politički funkcioner u<br />
Novom Sadu, Vojvod<strong>in</strong>i, Srbiji i Jugoslaviji, <strong>in</strong>icijator<br />
osnivanja Akademije umetnosti i Opere u Novom Sadu,<br />
Sterij<strong>in</strong>og pozorja, Vojvođanske akademije nauka,<br />
Televizije Novi Sad i drugih poduhvata u oblasti kulture<br />
i javnog <strong>in</strong><strong>for</strong>misanja. Zasnivajući se pre svega na ovako<br />
bogatoj biografiji, ali i na “zapisanijima” drugih (svi<br />
Vlaovići bili su odlični đaci svestranog <strong>in</strong>teresovanja<br />
i obrazovanja: i Damnjan, i Giga, i Teodor, i Pavle, i<br />
Avram, i Vasilije, i Smilja i mnogi od njih su beleškarili,<br />
vodili dnevnike), pa nije čudo što se rodilo ovako obimno<br />
trotomno delo. Zašto sam ja pročitao tih 2600 stranica?<br />
Još bolje: zašto je Duško Popović napisao tih 2600<br />
stranica. Kao i ja – svako bi mogao da nađe odgovor jed<strong>in</strong>o<br />
ako pročita knjigu. Verujte i Dušku i meni – vredelo je!<br />
Knjiga Dušana Popovića je zbirka tekstova (namerno<br />
govorim u množ<strong>in</strong>i), jer svaki deo knjige, svako poglavlje<br />
i podpoglavlje – cel<strong>in</strong>a je za sebe. Profesor Končar<br />
kaže u svojoj uvodnoj recenziji da su u njoj zastupljeni<br />
različiti žanrovi – hroničarski, memoarski, publicisički,<br />
literarni, istoriografski. A ja bih rekao, pre svega, da je<br />
knjiga pisana nov<strong>in</strong>arski (osim duž<strong>in</strong>e, naravno). Ima u<br />
njoj vesti, izveštaja, reportaža, komentara, kolumni. I iz<br />
svakog izveštaja, reportaže, komentara ili kolumne – po<br />
starom nov<strong>in</strong>arskom pravilu – može se izvući vest koja<br />
odgovara na famoznih 5 W’s: ko, šta, gde, kada i zašto. To<br />
znači, knjiga je, pre svega, <strong>in</strong><strong>for</strong>mativna- puna podataka,<br />
č<strong>in</strong>jenica i detalja sa punim imenima i prezimenima, pa<br />
čak i sa biografijama ličnosti koje se spom<strong>in</strong>ju kao učesnici<br />
dogadjaja. Ni oko jednog odgovora- nema dvojbe!<br />
Sve u svemu, rekao bih, knjiga je svedočenje o jednoj<br />
porodici i njenom okruženju, o jednom vremenu i jednom<br />
prostoru, u užem smislu i o jednoj socijalnoj psihologiji,<br />
čak socijalnoj patologiji one šire sred<strong>in</strong>e u kojoj su se<br />
Vlaovići rađali, živeli i umirali, govorili i pisali.<br />
Najnovija zbivanja na političkoj sceni navela su me<br />
da svoj komentar o “Letopisu” posvetim samo jednoj<br />
temi – onoj koju sam svrstao u socijalnu psihologiju i<br />
socijalnu patologiju, a koja sardrž<strong>in</strong>u “Letopisa” i danas<br />
č<strong>in</strong>i aktulenom.<br />
O NEPROMENJENOJ POLITICI: Velikim delom knjige<br />
Duško Popović svedoči i govori o odnosima Vojvod<strong>in</strong>e i<br />
Srbije. Na poslednjoj stranici knjige on piše:<br />
“...Od Garašan<strong>in</strong>a do kralja Aleksandra Karadjordjevića,<br />
od Aleksandra Karadjordjevića do Aleksandra Rankovića,<br />
od Rankovića do d<strong>in</strong>astije Markovića, Stambolića i do<br />
Miloševića politika Srbije prema Vojvod<strong>in</strong>i ostala je<br />
nepromenjena: političko manipulisanje i porobljavanje,<br />
nezajažljiva ekonomska pljačka, kulturno, duhovno<br />
i moralno pustošenje i razaranje, biološko satiranje<br />
Vojvođana u ratnim avanturama i klanicama. Dokle<br />
god Vojvod<strong>in</strong>a bude u srbijanskom kavezu, Srbija ostaje<br />
Velika Srbija koja i dalje vreba na Crnu Goru, Bosnu i<br />
Hercegov<strong>in</strong>u a posle, u zavisnosti od međunarodnog<br />
okruženja, na vlastito gojenje širom teritorije ranije<br />
Jugoslavije...”<br />
Teške reči, ali na ovih 2600 stranica isuviše je ilustracija<br />
koje ih potvrđuju, pa se čovek ne može ograditi od njih.<br />
Na primer: opisi ratova 1912, 1915, 1918, podsećaju<br />
da – za razliku od najvećeg dela savremenog sveta – na<br />
ovom prostoru ni 1990-1993. rat za teritorije nije bila<br />
prevaziđena kategorija.<br />
Nikola Pašić koji je uzdizao srpsku državu iznad srpskog<br />
naroda, pozivajući se na ratne zasluge Srbije, mogao je da<br />
traži od međunarodne zajednice i potč<strong>in</strong>javanje drugih<br />
jugoslovenskh naroda i zemalja, a ne njihovo ravnopravno<br />
ujed<strong>in</strong>jenje. Tako je i Vojvod<strong>in</strong>a postala ratni plen Srbije.<br />
Gospodarenje i potč<strong>in</strong>javanje manifestovano je i<br />
telegrafskim ukidanjem Narodne uprave 1918, posle<br />
pripajanja Vojvod<strong>in</strong>e Srbiji.<br />
Slično je bilo sa Rankovićevim “koširanjem” zaključaka<br />
CK SKJ o sazivanju Antifašističkog veća narodnog<br />
oslobodjenja Vojvod<strong>in</strong>e 1944, pa zatim Ustavom Srbije<br />
1946. kojim se “uspostavlja APV”, (iako je ona faktički<br />
autohtono nastala još 1943, a da Srbija u tome nije imala<br />
nikakvu ulogu), pa je na dalji razvoj autonomije reagovano<br />
“plavom knjigom” 1975, pa <strong>in</strong>icijativom za preispitivanje<br />
ustavnog položaja Srbije 1981. zbog neravnopravnosti u<br />
jugoslovenskoj federaciji i najzad do “jogurt revolucije”<br />
1988, a koju je Dušan Popović naslutio svojom beleškom<br />
4. jula 1987, beležeći:<br />
“Prvu konfereciju SKJ održanu od 29. do 31. maja,<br />
Srbijanci su izabrali za mesto gde će izvršiti žestok napad<br />
na ustavni položaj Vojvod<strong>in</strong>e. Naši delegati su se držali<br />
38 hels<strong>in</strong>ška <strong>povelja</strong>, novembar – decembar 2006