Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
Helsinška povelja - Helsinki Committee for Human Rights in Serbia
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
i prikupili zajedno sa policijom”. Portparolka Posebnog<br />
odeljenja za organizovani krim<strong>in</strong>al Okružnog suda se<br />
ni tu ne slaže, jer smatra da nikada nije ni bilo sporno<br />
kako je nov<strong>in</strong>ar ubijen, već ko ga je ubio, ko su ubice i<br />
nalogodavci zloč<strong>in</strong>a. Jed<strong>in</strong>a do sada izvesna “korist” od<br />
obećanja specijalnog tužioca, jeste priznanje pravosuđa da<br />
je ubistvo nov<strong>in</strong>ara Slavka Ćuruvije bilo “političko”.<br />
Istorija “predistražnih radnji” u vezi sa ovim gnusnim<br />
zloč<strong>in</strong>om, duga je sedam i po god<strong>in</strong>a. Odmah nakon<br />
ubistva, navodno je beogradsko Okružno tužilaštvo<br />
odmah dalo nalog policiji da sprovede istragu, ali je ona<br />
to ignorisala. Postoje samo dve beleške iz aprila 1999,<br />
o posetiocima jednog kluba u bliz<strong>in</strong>i Ćuruvij<strong>in</strong>og stana<br />
koji svedoče da su čuli pucnje. Neuspešan je, izgleda, bio<br />
i Jovo Ćuruvija, koji je preko advokata Gradimira Nalića<br />
i Nikole Barovića, 7. marta 2000, podneo isti zahtev. Ni<br />
nakon krivičnih prijava Fonda za humanitarno pravo, 1.<br />
oktobra 2000, protiv čelnika srpske DB, Radeta Markovića<br />
i Milana Radonjića, kojima je povod bilo obelodanjivanje<br />
policijskog dosijea “Ćuran”, nije bilo nikakvih znakova.<br />
S<strong>in</strong>iša Simić, u vreme objavljivanja dosijea o praćenju<br />
Ćuruvije zamenik okružnog javnog tužioca, izdao je<br />
nalog Trećem odeljenju RDB Beograd, nalog da saslušaju<br />
Markovića i Radonjića, i po krivičnoj prijavi Jove Ćuruvije,<br />
ali od toga tada nije došlo...<br />
Sadašnji zastupnik Slavkovog brata, Rajko Danilović,<br />
kaže da mu je specijalni tužilac Radovanović ponudio da<br />
“dopuni svoja saznanja” aktuelnim uvidom u predmet.<br />
Daniloviću je rečeno i to da će specijalni tužilac u decembru<br />
odlučiti “da li će nekog izvesti na optuženičku klupu,<br />
odnosno pokrenuti istragu protiv nekih osumnjičenih, ili<br />
će to prepustiti nama, zastupnicima oštećenih”. Aktuelni<br />
tužilac Radovanović pom<strong>in</strong>je i to da je istraga u jednom<br />
trenutku, navodno, bila prek<strong>in</strong>uta. Na zahtev Ćuruvij<strong>in</strong>ih<br />
kolega da odgovori, kako je to moguće i ko je to uradio<br />
i kada, odgovora nema. Bivši tužilac u ovom predmetu,<br />
S<strong>in</strong>iša Simić kaže da je pre nego što je “dužio” predmet<br />
Ćuruvija, tražio i saslušavanje Mirjane Marković i nov<strong>in</strong>ara<br />
koji je napisao tekst u “Politici ekspres” “Ćuruvija dočekao<br />
bombe”, Miroslava Markovića... Nesaradnja policije je tada<br />
bila potpuna i jasno odražavala stepen odlučnosti izvršne<br />
vlasti da se tim povodom ne radi ništa. Sama Mirjana<br />
Marković, u nedavnom <strong>in</strong>tervjuu “Večernjim novostima”,<br />
kaže da nema “nikakve veze sa tim”. Potcrtava svoje<br />
odlično poznanstvo sa ubijenim i tvrdi da je dva puta<br />
dala izjavu “u vezi sa tim”. Ipak, šta bi psiholozi rekli za<br />
rečenicu: “Žao mi je što su deca ostala bez oca”?<br />
Iako se nezvanično tvrdi da tužilac ponovo traži<br />
saslušavanje Mirjane Marković, i vrapci na granama u<br />
Srbiji, znaju da je to sada gotovo nemoguće. Iz topl<strong>in</strong>e<br />
porodične vile, srpska MM, šalje svoje uzdahe ka Srbiji, kao<br />
nekad u čitanoj “Bazarovoj” kolumni “Noć i dan”, ka nebu i<br />
zvezdama... Ruske diplomate tvrde da iz Beograda nikada<br />
nije ozbiljno zatraženo izručenje Markovićeve i njenog<br />
s<strong>in</strong>a Marka. Ako već nisu dobili rusko državljanstvo,<br />
uskoro će ga dobiti. Već imaju zelenu kartu, a jedan od<br />
uslova za dobijanje državljanstva, po osnovu “izbeglištva”,<br />
jeste da nema krivičnog progona i da u zemlji iz koje dolaze<br />
postoji “nenormalna politička situacija”. Rusi Interpolove<br />
poternice za članovima Miloševićeve porodice kvalifikuju<br />
kao politički progon, pravdajući se nedostatkom ikakvih<br />
ozbiljnih dokaza o krivičnim delima, sem posredovanja<br />
u dodeljivanju onih “desetak kvadrata”. Prvi ozbiljniji<br />
predizborni market<strong>in</strong>g<br />
pokušaj u tom pravcu, ovih dana č<strong>in</strong>i Vuk Drašković,<br />
tvrdeći da će njegovo m<strong>in</strong>istarstvo tražiti ekstradiciju<br />
Markovićke. Ali, sem što je Rusija ogromna zemlja i lako je<br />
se u njoj “izgubiti”, postoji još jedan problem: za šta srpsko<br />
pravosuđe tereti MM? Interpol, videli smo već, Ruse ne<br />
obavezuje. Jasno je da je Mirjana Marković u Rusiji, VIP<br />
osoba. Ovde je to – ništa manje. Možda će progovoriti u<br />
nekoj od verzija svojih memoara, koje, navodno piše u<br />
Moskvi...<br />
Ovde, Specijalno tužilaštvo tvrdi da je u saradnji sa<br />
policijom obezbedilo materijal na osnovu koga će vršiti<br />
istražne radnje na osnovu “predloga” za istragu. U javnosti<br />
su, više puta, plasirane <strong>in</strong><strong>for</strong>macije o poč<strong>in</strong>iocima ubistva.<br />
Vojislav Šešelj je kao likvidatore nov<strong>in</strong>ara, pom<strong>in</strong>jao<br />
Zorana Davidovića Ćandu i Branka Jevtovića Jorgu,<br />
stradale u obračunu gangova, a kao prisutne članove RDB,<br />
Ratka Romića i Milana Kurka. Bivši pripadnik specijalnog<br />
odreda “Poskok”, Ljubiša Milanović, tvrdio je da je, radeći<br />
na jednom drugom slučaju saznao da su u Ćuruvij<strong>in</strong>om<br />
ubistvu učestvovala petorica, od kojih dvojica iz JSO.<br />
Nakon što je o tome sastavio službenu belešku, za koju<br />
veruje da i danas postoji u policiji, Sreten Lukić, bivši<br />
načelnik RJB, sada u Hagu, premestio ga je na drugo radno<br />
mesto!Povezivani sa Slavkovim ubistvom bili su i Zoran<br />
Ristović Prika iz JSO, ubijen 2001, kao i “zemunac” Mile<br />
Luković Kum, ubijen tokom akcije “Sablja”...<br />
Ipak, najčešće se čulo ime Luke Pejovića koji takođe<br />
više nije među živima. U javnosti dom<strong>in</strong>ira mišljenje da je<br />
neko od ovih imena ime egzekutora, ali i uverenje da je to<br />
jedan od ovih koji više nisu među živima... U medijima se<br />
jednom pojavio i fotorobot ubice...<br />
No, kada je 31. oktobra 2000, odnekud “procureo”<br />
izveštaj SDB “Ćuran”, u kome se na verodostojan nač<strong>in</strong>,<br />
koji je potvrdio i sam Radomir Marković, tada još uvek<br />
na položaju načelnika RDB, opisuju mere praćenja Slavka<br />
Ćuruvije i njegove supruge, na dan ubistva 11. aprila,<br />
napravljena je značajna pukot<strong>in</strong>a u RDB. DOS i SPO tražili<br />
su tada ostavke Radeta Markovića, Balše Govedarice,<br />
predsednika Vrhovnog suda i Dragiše Krsmanovića,<br />
republičkog javnog tužioca. Dvojica poslednjih to su i<br />
uradila, ali Marković nije. Demokratske partije su zbog<br />
toga pripretile izlaskom iz prelazne vlade, a Marković<br />
je ostavku ponudio Vojislavu Koštunici! Zoran Đ<strong>in</strong>đić,<br />
tada samo predsednik DS, izjavljuje da to ne znači ništa,<br />
jer je Markoviću nadređena Vlada Srbije i kom<strong>in</strong>istri<br />
policije, a ne savezni predsednik. Nakon pada režima,<br />
Marković još tri meseca ostaje na funkciji, iako tokom tog<br />
vremena izjavljuje da “njegov odlazak ne bi ugrozio službu<br />
bezbednosti”.<br />
Ipak, nešto je rađeno u pretkrivičnom postupku.<br />
Zamenik okružnog tužioca, S<strong>in</strong>iša Simić, zahtevao je<br />
od policije da sasluša neke pripadnike Resora državne<br />
bezbednosti. Oni su, pre toga, oslobođeni čuvanja<br />
službene tajne, iz razloga što je utvrđeno da su učestvovali<br />
u tajnom praćenju Slavka Ćuruvije.<br />
Saslušan je značajan broj oprerativaca RDB, sve<br />
do načelnika Devetog odeljenja i samog načelnika<br />
beogradskog centra RDB. Sve do 6. oktobra 2000, nema<br />
nikakve ozbiljne komunikacje između tužilaštva i policije.<br />
Ali, ni ono do čega se došlo u februaru 2001, nije proizvelo<br />
nikakve posledice. Očigledno je da je dosije “Ćuran”,<br />
za koji se misli da ga je u javnost plasirao SPO, postao<br />
“neprijatna č<strong>in</strong>jenica”. Zbog “napredovanja istrage” ka<br />
hels<strong>in</strong>ška <strong>povelja</strong>, novembar – decembar 2006 31