Siverić - Franjevačka provincija Presvetog Otkupitelja
Siverić - Franjevačka provincija Presvetog Otkupitelja
Siverić - Franjevačka provincija Presvetog Otkupitelja
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
SIVERIĆ<br />
Godina 9. Broj 2. (17.) Božić 2009.
Sretan Božić<br />
i<br />
Novu godinu<br />
želi svim svojim<br />
suradnicima, dobročiniteljima i čitateljima<br />
uredničko vijeće<br />
lista <strong>Siverić</strong>
Dok je sve<br />
obuzimala<br />
duboka tišina<br />
a noć se nalazila<br />
u sredini<br />
svojega tijeka:<br />
sašla je<br />
Gospodine,<br />
s kraljevskog<br />
prijestolja<br />
Tvoja<br />
svemoguća<br />
RIJEČ ...<br />
Umorna od teškoga puta, od studena<br />
vremena, od slatke i nebeske bolesti, ide<br />
mlada Djevica od vrata do vrata, ali nigdje<br />
ne nalazi skloništa. Grad nije bio dostojan<br />
da se u njemu rodi Kralj zvijezda. Da su<br />
bogataši znali tko će noćas doći na svijet,<br />
bili bi otvorili svoja vrata ovoj siromašici<br />
koja se nije tužila ni proklinjala tvrda srca<br />
onih koji su imali dosta mjesta za svoje životinje,<br />
a nisu imali razumijevanja za ljudske<br />
potrebe. Šutila je Isusova majka u svojim<br />
tugama, kao što će u svojim jadima šutjeti<br />
Svemoguća Mudrost. Što tko više znade i<br />
može, to više dobra želi drugima nego sebi.<br />
Ona tiho moli i nada se da će Bog, koji je<br />
tolika čudesa na njoj izveo, naći i mjesto za<br />
ono što ima biti. Josip, koji manje trpi, više<br />
se muči. Tko bi rekao, Herode, da će slava<br />
jaslica biti veća nego tvojih dvôra i da će<br />
ime ovog golog Dječaka biti navijeke blagoslovljeno<br />
a tvoje prokleto! Uvijek ono što je<br />
slabo i maleno ruši krutu silu i veličanstvo.<br />
* * *<br />
On, kojemu služi zima i proljeće, on koji<br />
pod sobom ima neizbrojne tisuće anđela i<br />
uvodnik<br />
uvodnik<br />
sunaca, došao je k svojima a nisu ga primili.<br />
Za nevjerne kraljeve – kuće i golemo blago.<br />
Za mudre varalice ovoga svijeta – hvala i<br />
slava.<br />
Za Vječnu Mudrost, za ljepotu nebesku<br />
– ništa nego vedro nebo i smrznuta noć.<br />
Leži među životinjama, među razbojnicima<br />
umire. A ti, mala ljudska dušo, ti ne<br />
znaš trpjeti. Ili se ljutiš ili se gubiš. Trpi da<br />
postaneš bolja i približiš se uzoru Isusovu!<br />
Trpi da drugi budu bolji i sretniji, da Tvoje<br />
tuge budu kao Isusove – na spasenje duša.<br />
Zanosno grljenje križa uzvišenije je nego<br />
žezlo, snažnije nego mač.<br />
Nikola Tomaseo<br />
1
2<br />
CrtiCe iz povijesti<br />
siverski povijesni mozaik<br />
sijanje pšenice<br />
Oko 1895. prvi je put u <strong>Siverić</strong>u<br />
posijana pšenica. Posijao<br />
ju je Mile Dučić (poginuo<br />
u Staroj jami u <strong>Siverić</strong>u 1896.<br />
godine). Ranije su se sijali samo<br />
pir, ječam i kukuruz brzovac.<br />
Kod kuće Nikolčića (nedaleko<br />
Tauzove kuće) u gornjim Mrđenima<br />
nalazi se kamena posuda<br />
za šuljanje ječma. Ječam se najprije tukao<br />
batom, potom se ispuhivala pljeva. Nakon<br />
izvjesnog vremena ječam se šuljao u vodenicama,<br />
a zatim u mlinovima na struju.<br />
Ošuljani ječam kuhao se s malo graha i<br />
kukuruza.<br />
samouprava<br />
Samoupravu su činili glavar sela, poljari<br />
i ‘ljudi’ - povjerenstvo. Glavar sela<br />
bio je član skupštine općine. Poljari su bili<br />
siromašni ljudi koji su čuvali polja od šteta,<br />
prijavljivali nastale štete, dijelili nekretnine<br />
nakon smrti roditelja. Za navedene poslove<br />
dobivali su naknadu u žitu nakon vršidbe<br />
(obično jednu oku – mjera za težinu i tekućinu<br />
1,282 kg, 1,5 litara; tur. okka). Ljudi<br />
su bili procjenitelji šteta, činili su mirovno<br />
vijeće za dijeljenje pokretne i nepokretne<br />
imovine nasljednika, bili su članovi crkvenog<br />
odbora i članovi školskog odbora.<br />
Pabirci iz prve polovine 20. stoljeća<br />
Frizure<br />
U prvoj polovini 20. stoljeća<br />
osobito je bila popularna ženska<br />
frizura poznata pod nazivom<br />
kirpi korpa (turski kirpi: jež).<br />
Iznad ušiju podizale su se pletenice<br />
i vezale na glavi. Takve frizure<br />
nosile su uglavnom mlade<br />
djevojke, tinejdžerke.<br />
Brci<br />
U navedenom razdoblju kao ukras<br />
muškog lica osobito su bili popularni uski<br />
brkovi ispod nosa (njemački utjecaj). Ljudi<br />
su se tada cijenili po brcima.<br />
odijevanje<br />
Za muška odijela kupovao se plavi<br />
kangar, po težini i po površini (od kamgârn,<br />
njem. Kammgarn, Kamm: češalj<br />
+ Garn: nit; kvalitetna i čvrsta vunena<br />
tkanina).<br />
Intimno rublje do Drugog svjetskog<br />
rata nije se cijenilo. Za vrijeme Prvog svjetskog<br />
rata nosilo ga je šest do osam osoba.<br />
Ženska odjeća za zimu nazivala se provaljenica<br />
- suknja nabrana u struku, izrađena<br />
od gustog i teškog tkanja. Za svečanosti<br />
nosila se carza (tanka suknja od vune crne<br />
boje, dio narodne nošnje. Od struka do
»SIVERIĆ« BR. 17 CRTICE IZ POVIJESTI<br />
donjeg ruba suknja je sastavljena od četiri<br />
do sedam pola tako da je sastav prednjih<br />
pola točno po sredini pa se u gornjem<br />
dijelu ostavlja nesašiven rasporak radi lakšeg<br />
oblačenja. Pole se uz gornji rub uberu,<br />
namrskaju, prednje dvije pole ubiru se<br />
počev od bokova, jer ih pokriva pregača.<br />
Po dužini suknje složeni su nabori, falde.).<br />
Zimi i ljeti nosio se košuljak što duži, jer<br />
nije bilo intimnog rublja. Žene su na glavi<br />
nosile bijelu maramu.<br />
Rudari su nosili pelicu, kratki kaput od<br />
čoje (tur. çuha), plave ili crne boje. Ručni<br />
sat je bio prava rijetkost. Kaput, baloner –<br />
trenčkot (od njem. der Trenchcoat [trenčkout,<br />
engl.] trenčkot, kišna kabanica), nosili<br />
su činovnici, a poslovođe i zanatlije kožnu<br />
pelicu (od njem. der Pelz: krzno, životinjska<br />
koža; kožuh). Nosila se kapa - frontin (od<br />
Stara kuća danas<br />
tal. frontino: kapa sa štitom, sa štitnikom;<br />
šilterica). Muškarci su se uglavnom brijali<br />
sami ustrom (tur. ustura: britva).<br />
stara kuća<br />
Zapadno od vile direktora rudnika nalazi<br />
se Stara kuća, podignuta 1846. godine,<br />
a oko nje smještene su gospodarske zgrade.<br />
U njoj su stanovali činovnici zaposleni<br />
u upravi siverskog rudnik. Siverćani su je<br />
nazivali gospodskom kućom. Okoliš kuće<br />
bio je ukrašen bušketom (od buket, franc.<br />
bouquet). Cijeli kompleks bio je osebujna<br />
oaza u ruralnoj sredini. Uz zgradu sagrađen<br />
je i rezervoar za kišnicu (340 m3). Zgrada<br />
je položena u obliku slova U prema sjeverozapadu<br />
kako bi se bazen zaštitio od<br />
zagrijavanja.<br />
3
CRTICE IZ POVIJESTI »SIVERIĆ« BR. 17<br />
4<br />
vila upravitelja rudnika<br />
Ovaj rezidencijalni objekt površine 450<br />
m2 smješten je na obroncima Promine. Podignut<br />
je 1904. godine za upravitelja rudnika.<br />
Građen je od kamena s vrhunskom stolarijom<br />
od mađarskog ariša. Pod cijelom vilom je<br />
suterenski podrum. Okolo se nalaze dvorište<br />
i vrtovi. Čuvarska služba borila se protiv kradljivaca<br />
voća na način da su iz lovačke puške<br />
pucali zrncima soli. U vili se osim stana za<br />
direktora rudnika, nalazio se i stan za goste i<br />
uglednike koji su dolazili u <strong>Siverić</strong> zbog obavljanja<br />
različitih poslova. Neposredno poslije<br />
Drugog svjetskog rata u nju se uselio dugogodišnji<br />
siverski liječnik Ivan Murat.<br />
osnovna škola<br />
Zgrada opće pučke škole u <strong>Siverić</strong>u<br />
izgrađena je 1905. godine. Imala je tri učionice,<br />
te stan za učitelje. U blizini škole je<br />
uređen školski vrt i izgrađena cisterna za<br />
kišnicu. Škola je počela s radom 1876.,<br />
vjerojatno u zgradi zvanoj kućetina (sagrađena<br />
je za rudare samce i liječnike, obnovljena<br />
1924.), do izgradnje školske zgrade.<br />
Zgrada osnovne škole, izgrađena 1905.<br />
Prema nekim podacima u prvi razred se<br />
upisalo 12 učenika iz <strong>Siverić</strong>a, uglavnom<br />
djeca rudarskih stručnjaka. Među njima<br />
je bio i izvjesni Lukavac, iz obitelji koja je<br />
imala gostionicu i kasnije podigla krečanu<br />
u Tepljuhu. Između dva svjetska rata upravitelj<br />
škole bio je Nikola Bulić, a učitelji Ivan<br />
Huljev, Ivan Klepo, Miloš Milostić, Milena<br />
Bačko, rodom iz Knina, udana za rudničkog<br />
činovnika, kadrovika, Hedenika (majka mu<br />
je podrijetlom iz obitelji Reljić). Rad škole<br />
je prekinut 1943. godine. Kratko vrijeme<br />
nastava se održavala u najstarijem potkopu<br />
Štulini (Franz Josef Stollen) iza Škole.<br />
Škola je ponovno počela s radom 1944. na<br />
1945. godinu. Nakon obnove rada jedno<br />
vrijeme je držala nastavu Milena Hedenik,<br />
a 1945. je počela s radom Emilija Ramljak.<br />
U skladu s potrebama rudnika otvorena<br />
je šegrtska škola koja je djelovala od<br />
1947. do 1950. godine. Organizirani su i<br />
tečajevi za rudare i poslovođe. Neki su bili<br />
poslani u zanatsku školu u Trogir i Zagreb.<br />
Nakon Drugog svjetskog rata obnovljen<br />
je rad osnovne škole. Kao učitelji tada<br />
su radili Antica Depolo, Stjepan Jerković i<br />
njegova supruga Milena. Oni su predavali
»SIVERIĆ« BR. 17 CRTICE IZ POVIJESTI<br />
i u šegrtskoj školi. Akciju za školovanje u<br />
tehničkim škola pokrenuo je Rafael Bukarica,<br />
uključen u strukture tadašnje vlasti.<br />
On je omogućio jednom broju mladih da<br />
idu na školovanje u tehničke škole izvan<br />
mjesta stanovanja.<br />
Godine 1957. ili 1958. Ante Tomić Stipanov<br />
radio je na otvorenju viših razreda<br />
osnovne škole u zgradi škole u gornjem<br />
<strong>Siverić</strong>u. U tim odjeljenjima su predavali<br />
Mladen Novaković, Tonko Ramljak - Kulin,<br />
Nataša Tomić, Blanka Kolić, Tonka<br />
Ramljak (rođena Knez), Milan Peteržilnik,<br />
Ruža Nijemčević, Prpa Mile, Marija Novaković<br />
(rođena Dujmov iz Kaštel Štafilića) i dr.<br />
Nova zgrada škole otvorena je 1961.<br />
godine u donjem <strong>Siverić</strong>u. Imala je pet učionica<br />
na katu i dvije u prizemlju. Sportska<br />
dvorana i toplana sagrađeni su kasnije.<br />
Školske 1961./62. godine Osnovna<br />
škola u <strong>Siverić</strong>u s područnim odjeljenjima<br />
imala je ukupno 1.110 učenika. U sklopu<br />
škole bile su područne škole u Biočiću,<br />
Štikovu i Kanjanima.<br />
U staroj školi u <strong>Siverić</strong>u održavala se<br />
nastava za niže razrede, od prvog do četvrtog<br />
razreda. Kasnije su se učenici iz Štikova<br />
prevozili autobusima u matičnu školu u<br />
<strong>Siverić</strong>. Godine 1955. izgrađena je stambena<br />
zgrada za nastavnike u kojoj je uređeno<br />
šest stanova i cisterna za vodu (kasnije je<br />
uvedena tekuća voda).<br />
inženjer Wonko<br />
„Nakon teške borbe konačno je maknut<br />
od Monte Promina ing. Wonko (Nading),<br />
koji je u <strong>Siverić</strong>u vladao dvadeset godina.<br />
Na njegovo mjesto došao je ing. Veršec.“<br />
Pisao je list Katolik u broj 8 iz 1940. godine.<br />
mlinovi<br />
Jedna grupa entuzijasta zanatlija došla<br />
je na ideju da napravi mlinove pred sam<br />
početak Drugog svjetskog rata. Snalazeći<br />
se na razne načine napravili su mlin koji je<br />
radio i za vrijeme rata. Bilo je to spasonosno<br />
tehničko rješenje zbog ratnih opasnosti,<br />
putovanja do dalekih vodenica na Roškom<br />
slapu, udaljenom oko 17 km. Jedan mlin<br />
napravio je Ante (Antiša) Topić i postavio<br />
ga u zaseoku Topići, u svojoj novoj kući.<br />
Imao je mogućnost ručnog pokretanja.<br />
Ljubo Odak pok. Mile napravio je jedan<br />
mlin u kući Peše Bukarice, a drugi zajedno<br />
s bratom Bogoslavom u kući Ljube Odaka<br />
Božina, ispod rudničke Separacije, zbog<br />
blizine struje (koja se dovodila iz hidroelektrane<br />
na Roškom slapu). Radili su i za<br />
vrijeme Drugog svjetskog rata. Mlinice su<br />
eksproprirane nakon rata i predane poljoprivrednoj<br />
zadruzi <strong>Siverić</strong>.<br />
krsto odak sa suprugom i sinom<br />
Krsto Odak (1888.-1965.), hrvatski<br />
skladatelj rodom iz <strong>Siverić</strong>a, u prisutnosti<br />
Mate Trbljena pričao je sinu Danku kako<br />
ga je otac Božo uputio s tovarom žita na<br />
magarcu u vodenicu na rijeci Kosovčici<br />
(lijeva pritoka Krke, izvire na krajnjem jugoistočnom<br />
dijelu Kosova polja). Razgovor<br />
u kupeu vagona tekao je prema pričanju<br />
Mate Trbljena po prilici ovako. Krsto ocu:<br />
Šta ću ćaća ako se magarac privali s teretom<br />
na jednu stranu? Otac: Imaš soru<br />
(drveni štap s rašljama) pa podboči i popravi!<br />
Krsto: Ako se magarac umori, pa<br />
leže, šta ću onda? Otac: Rastovari teret s<br />
magarca, stani krajem puta. Krsto: Šta ću<br />
tada? Otac: Čekaj naići će neko, jer tim<br />
putem kamo i ti ideš, idu i drugi ljudi pa<br />
će ti pomoći.<br />
Josip ŠIKLIĆ<br />
(Ovaj tekst nastao je zahvaljujući informacijama<br />
koje sam dobio od Mile Mrđena<br />
- Milije pa mu se ovom prilikom najsrdačnije<br />
zahvaljujem.)<br />
5
6<br />
pisani prilozi župnom listu<br />
Hrvatski „poHod“ na rim<br />
(zahvalno hrvatsko hodočašće)<br />
05. - 09. studenoga 2003.<br />
Mnoštvo svijeta gore navedenih nadnevaka<br />
i dana stiglo je u Rim sa svih strana.<br />
Promatrali smo tamnopute, crne, žute i ljude<br />
bijele boje. Svi oni šaraju Trgom sv. Petra<br />
u Rimu i svi se raduju neopisivom radošću.<br />
Nije to mala stvar osjećaj pripadnosti<br />
sveopćoj, Katoličkoj Crkvi, koja je narod<br />
Božji što ga je Bog sazvao sa svih strana.<br />
Crkva je, naime, Kristova Zaručnica. Antiohijski<br />
biskup sveti Ignacije u svojim poslanicama<br />
koje su upućene nekim mjesnim<br />
crkvama neposredno prije svoje mučeničke<br />
smrti, što ju je podnio za cara Trajana<br />
107. godine u Rimu, prvi je upotrijebio izraz<br />
“Katolička Crkva”, što znači “sveopća”, za<br />
“sve narode”. Idite, po svem svijetu i naučavajte<br />
sve narode, krsteći ih uime Oca i<br />
Sina i Duha Svetoga, riječi su božanskog<br />
Učitelja upućene apostolima. Crkva je prije<br />
svega kristovo tijelo. Svaki vjernik sakramentom<br />
krštenja postaje dionik Kristove<br />
Smrti i uskrsnuća.<br />
Crkva Božja se javno predstavila svijetu<br />
na Duhove, kada je Duh Sveti sašao<br />
nad apostole i od tada oni neustrašivo i<br />
po čitavom svijetu propovijedaju Radosnu<br />
vijest da je Isus Krist Sin Božji, da je on<br />
obećani i toliko dugo iščekivani Otkupitelj<br />
čovjeka, te da je umro radi nas ljudi i radi<br />
našega spasenja.<br />
Na krilima pamćenja Vaš je izvjestitelj<br />
dao maha mašti i vratio se u 1. stoljeće,<br />
glede života Prvih kršćana.<br />
Oko godine 50. Kršćani su, poput<br />
Židova, bili već u svim većim gradovima<br />
Rimskog Carstva. Između Kršćana i Židova<br />
dolazilo je često do trzavica i nesuglasica<br />
što je izazivalo rimske vlasti koje nisu shvaćale<br />
njihove rasprave.<br />
U većim su se gradskim središtima<br />
Rimskog Carstva nalazile židovske zajednice,<br />
a njihovi su se članovi okupljali u<br />
sinagogama. U neukim je gradovima bilo<br />
više sinagoga zajednica različita porijekla.<br />
U Rimu su se Židovi nastanili već u 2. stoljeću<br />
prije Krista, a u 1. su stoljeću imali više<br />
od deset sinagoga. Rimske su vlasti dale<br />
Židovima različite povlastice. S povlasticama<br />
je započelo već u vrijeme Julija Cezara<br />
(ubijen u Senatu 44. godine prije Krista).<br />
Njemu je u najopasnijem trenutku života,<br />
kad je, naime, bio opkoljen u Aleksandriji,<br />
u pomoć priskočio Antipater, upravitelj<br />
velikog svećenika Irkana II. i otac budućeg<br />
kralja Heroda. U Rimskom Carstvu<br />
židovsko bogoštovlje je uživalo položaj<br />
“dozvoljene vjere”. Židovi su, među ostalim,<br />
bili oslobođeni od iskazivanja poklon<br />
– štovanja rimskom caru jer su stekli pravo<br />
da obdržavaju propise svoje vjere. Bili su<br />
također oslobođeni od vojničke službe jer je<br />
ona bila nespojiva sa subotnjim počinkom.<br />
Židove se isto tako nije smjelo pozivati na<br />
sud od petka uvečer pa kroz cijeli subotnji<br />
dan… Tek nakon prvog židovskog ustanka i<br />
razorenja Hrama, 70. godine poslije Krista,<br />
porez su morali plaćati Jupiterovu hramu<br />
na Kapitoliju u Rimu.<br />
Zbog tih je povlastica svjetina s pravom<br />
prezirala Židove, vjerojatno zbog
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
neobičnosti što je izazivaju oni “drukčiji”<br />
od drugih.<br />
Prije nego je Petar Apostol stigao u<br />
Rim, ovdje su se već nalazili židovski obraćenici<br />
na kršćanstvo, pristigli najvjerojatnije<br />
iz Jeruzalema i Antiohije Sirijske. Rim<br />
je kao trgovačko središte privlačio Židove<br />
sa svih strana Carstva.<br />
Novoobraćenici su u sinagogama i<br />
razgovorima naviještali da je Isus doista<br />
Krist (Mesija – Pomazanik). Njihove su riječi<br />
nailazile na odobravanja, ali više puta na<br />
protivljenje. Tako su nastale trzavice i uzbune.<br />
A kada su se događaji počeli ponavljati,<br />
stvarajući pravo “vrenje” u židovskim<br />
zajednicama, car je Klaudije protjerao iz<br />
Rima sve Židove. To je bilo 49. i 50. godine.<br />
Razmirice između Židova i kršćana posebno<br />
su se zaoštrile kad su kršćani nakon<br />
požara u Rimu, 64. godine bili optuženi kao<br />
podmetači vatre, zbog čega su bili žestoko<br />
proganjani.<br />
7
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Isus hrabro poručuje svojima u svim<br />
vremenima: “Blago vama kad vas budu<br />
grdili, progonili i protiv vas lažno govorili<br />
svaku vrstu opačine zbog mene! Radujte<br />
se i kličite od veselja, jer vas čeka velika nagrada<br />
na nebesima! Jer, tako su progonili i<br />
proroke koji su živjeli prije vas.” Mt 5, 11 – 12<br />
Dragi naši čitatelji, progoni mlade Crkve<br />
koja je bila tek u povojima u tadašnjoj<br />
rimskoj pokrajini Judeji (na Bliskom isto-<br />
8<br />
prva sveta pričest<br />
31. sviBnja 2009.<br />
ku) urodili su umnažanjem Crkve Kristove,<br />
koja se širila poput nabujale rijeke.<br />
“Krv mučenika sjeme je novih kršćana”,<br />
kazao je veliki Tertulijan… Usprkos progonstvima,<br />
kršćani su se raširili po cijelom<br />
tada poznatom svijetu.<br />
“Ja sam s vama u sve dane do svršetka<br />
svijeta”, riječi su to Isusove koje ostaju u<br />
srcima svim ljudskim pokoljenjima koja<br />
vole Isusa i njegov pobjedonosni križ…<br />
fra Stjepan Matić<br />
dragi moji kolege i kolegice,<br />
naši mili roditelji<br />
Tko to može opisati našu sreću na dan<br />
Prve pričesti? Nema ga na svitu! Mi smo,<br />
iskreno rečeno, presretni. I našu radost<br />
danas dijelimo sa svima vama koji ste došli<br />
osjetiti otkucaje našega srca koje kuca za<br />
Isusa Krista!<br />
I nama Isus veli: “Niste vi izabrali mene<br />
nego sam ja izabrao vas da idete i rod<br />
donosite” …<br />
Mi smo tu da vas ohrabrimo na putu života.<br />
Žarko ćemo danas moliti Isusa Krista<br />
koji k nama prvi put dolazi da nam udijeli<br />
svima sretan život i neka nas jača u dobru<br />
i da posvuda širimo Mir i Dobro.<br />
U to ime mili moji sretni bili u Isusu<br />
Kristu od Djevice Marije! I živjeli!<br />
Luka Topić
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
moja prva pričest<br />
Na pričest nas je pošlo deset,<br />
danas ćemo Krista primit.<br />
Veselimo se i radujmo<br />
našoj prvoj pričesti.<br />
Ovaj dan smo veselo čekali mi,<br />
da Krista primimo.<br />
Zato te ja, Bože, molim<br />
da budemo veseli i sretni.<br />
Haljinu bijelu<br />
Marko Bukarica<br />
Obuci mi, majko, haljinu bijelu,<br />
ispleti vijenac od poljskog cvijeća,<br />
u hostiji maloj dolazi Isus<br />
u srcu mom su radost i sreća.<br />
Neka ustrepti i tvoje srce mama,<br />
i tati, braci, seki i svima vama.<br />
Danas ću Isusu svoju ruku dati<br />
da me kroz život vodi i prati. Marko Bukarica<br />
9
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
10<br />
Isuse, moja je ljubav<br />
ko’ plam ove svijeće,<br />
što drhti u ruci<br />
od radosti i sreće.<br />
Budi mi putokaz,<br />
kroz život vodi me ti,<br />
uz mene, dragi Isuse,<br />
zauvijek ostani.<br />
evo nas …<br />
Došli smo ti danas<br />
Bože, mili, dragi,<br />
čistog srdašca.<br />
Molit ćemo, slaviti,<br />
hvalu tebi davati.<br />
O, jedini Isuse,<br />
s nama raduj se.<br />
Ivica Vukičević<br />
Marija Topić<br />
Marija Topić<br />
Veselite se i vi, župljani <strong>Siverić</strong>a<br />
hostiju svetu<br />
primit će danas<br />
deset anđelića.<br />
Bogu mio znači<br />
Moje ime Ivan, Bogu mio znači,<br />
ljubav Božja moju dušu zrači.<br />
Riječ Božja tijelom je postala<br />
što se nama u pričesti dala.<br />
Koliko smo samo okusili sreće,<br />
nitko više darovat mi neće.<br />
Ja Te molim, dobri Bože<br />
što mi duša više može.<br />
Ti pomozi svima nama<br />
da hodimo po Tvojim stazama.<br />
Hvala Tebi, dobri Kriste,<br />
Ti nam čuvaj duše čiste.<br />
Ivica Vukičević
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
ime roko<br />
Moje lipo ime Roko,<br />
ja poštivam sve duboko.<br />
To me uči Isus dragi,<br />
duše moje Pastir blagi!<br />
On nas vodi putem pravim<br />
i hrani nas tijelom slavnim!<br />
On je nama nalog dao:<br />
tko god bude blagovao<br />
sveto tijelo Božjeg Sina,<br />
koji siđe sa visina.<br />
On će imat život vječni,<br />
uživati raj nebeski.<br />
To od srca svima želim,<br />
vjerujte mi, tako velim!<br />
Bruno Odak<br />
Roko Prpa<br />
Roko Prpa<br />
o, isuse…<br />
O, Isuse, rajska kruno,<br />
pozdravlja te mali Bruno,<br />
koji danas tebe prima<br />
i najveća blaga ima!<br />
Ti si život, naša dika,<br />
Tebi hvala prevelika.<br />
Dođi k meni, živi kruše,<br />
Ti si čuvar moje duše.<br />
Kako sretan ja sam danas,<br />
Ti pogledaj milo na nas<br />
Mi Ti hvalu uzdajemo<br />
i k tebi se obraćamo!<br />
O, Isuse budi hvaljen,<br />
po sve vijeke, vijeka. Amen!<br />
Bruno Odak<br />
11
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
12<br />
zvona zvone<br />
Kako lijepo zvone zvona,<br />
s crkve naše svetog Petra,<br />
pozivajuć’ dobre ljude<br />
izbliza i daleka<br />
Svi smo danas sretni<br />
i ozarenog lica,<br />
znajući da nas u<br />
hostiji maloj Krist čeka<br />
Molit ćemo skupa danas<br />
da budemo jedno srce,<br />
jedna duša<br />
i nek’ bude sretan onaj,<br />
koji Boga sluša.<br />
Budite mi, zdravi, u Kristu veseli,<br />
nek’ vas moja pjesma razveseli.<br />
Ivana Pušelja<br />
Ivana Lučić Ivana Lučić<br />
pomozite…<br />
Ja sam Ivana.<br />
Ne može stići ptica!<br />
Nikome nisam na put stala,<br />
a u srcu nisam zla.<br />
Zato ljudi pomozite mi<br />
da slijedim Božje pute!<br />
S vama želim biti sretna,<br />
za vas ću se molit.<br />
Veseli me, radost pružam,<br />
zbog toga nisam tužna.<br />
Kriste Bože, pomozi mi!<br />
Ako tebe zaboravim ikada ja,<br />
ne bilo me!<br />
Ovo su svi ljudi čuli<br />
i dobro su upamtili.<br />
Zato Ivana, ne izdaji<br />
s Isusom se sprijatelji!<br />
Ivana Pušelja
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
isusa u srce primam<br />
Ja sam Petra prvopričesnica,<br />
pozdravljam vas srca čista.<br />
U bjelini, čiste duše,<br />
Isusa u srce primam,<br />
ljubavi svojom da ga hranim,<br />
životom slavim.<br />
Nek’ po stazi mog života<br />
poštenje i hrabrost hodi<br />
dok on me vodi.<br />
Dio sreće i veselja ovog dana<br />
ja poklanjam i vama,<br />
dragi moji, svima hvala!<br />
Ispuni se evo danas želja srca moga,<br />
primila sam prvi puta Spasitelja svoga.<br />
Tu sam želju u svom srcu nosila odavna,<br />
to je bila moja želja, moja briga glavna.<br />
Čuvaj mene, dobri Kriste,<br />
usred grešnog svijeta,<br />
podaj da mi duša bude<br />
uvijek čista, sveta.<br />
Petra Tomić Petra Tomić<br />
13
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Dominik Tomić<br />
14<br />
ispuni se…<br />
ispuni se, evo, moja davna želja;<br />
Primio sam Spasitelja!<br />
To se ne da perom opisati<br />
Koje srce uživa radosti!<br />
Moje srce igra i treperi<br />
Kad mi Isus istinu govori:<br />
Pođi za mnom kruhom i životom,<br />
Krivim nećeš ti hoditi plotom.<br />
Mili moji, zato pomozite:<br />
Ja sam vaša radost, a i dika,<br />
Stvoren jesam, kao i vi, na sliku i<br />
priliku<br />
Pomozite svome Dominiku.<br />
Dominik Tomić
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Blagoslov gospina kipa<br />
Našoj široj javnosti bez sumnje je opće<br />
poznato da hrvatska dobrotvorna udruga<br />
COR UNUM – JEDNO SRCE, koja okuplja<br />
poznate hrvatske javne osobe i djelatnike<br />
na mnogim razinama, pokrenula je projekt<br />
izrade i postavljanja Gospina kipa s<br />
djetetom Isusom, visine tri i pol metra sa<br />
postoljem, klesanog u kamenu prema skici<br />
akademskog kipara gospodina Krune<br />
Bošnjaka i suradnika akademskog kipara<br />
i višeg restauratora gospodina Vene<br />
Jerkovića.<br />
kip je postavljen na “odmorištu krka”<br />
uz (sada već nadaleko čuvenu) autocestu<br />
a1 i svečano blagoslovljen, 14. kolovoza<br />
2009. godine u 11.00 sati. Obred blagoslova<br />
je obavio mons. Ante Ivas, biskup šibenski.<br />
Blagoslovu je nazočilo više hrvatskih<br />
biskupa i priličan broj svećenika uz mnogo<br />
ljudi iz kulturnog, javnog, glazbenog i političkog<br />
života Države hrvatske. Ponajviše<br />
je bilo onih iz naših župnih zajednica koji<br />
su sudjelovali u svečanom blagoslovu, na<br />
“odmorištu Krka” kraj skradinskog mosta<br />
na hrvatskoj autocesti koja povezuje sjever<br />
i jug naše hrvatske Domovine.<br />
Kako se čuje od dobro upućenih o tome<br />
nema dvojbe da je kip Gospe s djetetom<br />
Isusom kao i mjesto na kojem je postavljen<br />
vrlo znakovito i sretno odabrano. Gospa je<br />
majka našeg Gospodina i majka žive Crkve<br />
koja hodočasnički putuje, iako često šibana<br />
protivnim vjetrovima, prema vječnoj domovini.<br />
Isus je rekao: Ja sam PUT, ISTINA,<br />
ŽIVOT… Te su riječi pozorno slušali brojni<br />
naraštaji hrvatskog naroda kada su puno<br />
15
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Novi most preko Krke spaja dva najveća hrvatska grada<br />
16<br />
puta do iznemoglosti padali pod težinom<br />
križa u kriznim i opasnim vremenima na<br />
svojim križnim putovima… Gospa nas je<br />
kroz našu mučnu hrvatsku, kršćansku,<br />
katoličku povijest nukala (hrabrila, sokolila,<br />
poticala) da neustrašivo kročimo njegovim<br />
putem. To je za našu radost! … “Ostanite u<br />
mojoj ljubavi. To sam vam govorio da moja<br />
radost bude u vama i da vaša radost bude<br />
potpuna.” (Iv 15, 9-11)<br />
Gospa i danas brižno okuplja djecu<br />
svoju pod obranu i moćni zagovor i preporuča<br />
kod Boga do zadnjeg daha našega<br />
života.<br />
U ovim trenucima naviru mi riječi iz<br />
Gospine pjesme:<br />
Djevice nevina, Majčice blaga,<br />
Pogledaj ovaj nevoljni svijet,<br />
Koj’ te zaziva, Majčice draga,<br />
I moli za tvoj zagovor svet …<br />
Svima nama, našim ranjivim i uzdrmanim<br />
obiteljima, našoj domovini Hrvatskoj i
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
svemu svijetu, treba Gospu moliti: “Sunce<br />
naših stradanja ne prestani sjati!” Gospa<br />
od Puta na putu života, na odmorištu uz<br />
moćnu Krku i starodrevni Skradin pravo<br />
je odmorište i putokaz života onima koji<br />
Gospi dolaze i sretniji odlaze…<br />
U antifoni Blažene Djevice Marije molimo<br />
i za ovo:<br />
… O pomozi palom svijetu,<br />
Koji želi ozdravljenje,<br />
Ti što rodi Stvorca svoga<br />
Prirodi na udivljenje …<br />
Naši veseli pogledi padaju na naše<br />
sinje more, na hrvatsko more, na naš plavi<br />
Jadran… Sve je to vrijedno udivljenja i<br />
zahvalnosti Bogu stvoritelju i darivatelju<br />
prirodnih ljepota … nama i našoj Lijepoj!<br />
U trenucima kada je šibenski biskup<br />
Ante Ivas kadio Gospin kip i iskazao čast<br />
Djevici Bogorodici uz anđeoski pozdrav<br />
same od sebe navirale su misli iz himna za<br />
slavlje blažene Djevice Marije:<br />
17
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Seka i Ana susrele časnu<br />
Milan Ramljak i Tereza Kesovija<br />
18<br />
Zdravo, zvijezdo mora,<br />
Majko Božja nježna,<br />
Vazda djevičanska,<br />
Dveri rajske, zdravo!<br />
Ti što začu pozdrav<br />
S usta Gabrijela:<br />
Mirom nas ukrijepi,<br />
Mijenjaj ime Evi …<br />
Majkom se pokaži,<br />
Molbe nam prikaži<br />
Onom, rad nas što je<br />
Posto dijete tvoje …<br />
Grijehu ti nas otmi,<br />
Smjerne, čiste tvori.<br />
Daj nam sveto živjet,<br />
Sigurno putovat,<br />
Uz Isusa vijekom<br />
Radovat se s tobom …
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
I na kraju iz dubine duše zavapimo<br />
Otkupitelju čovjeka koji se udostojao roditi<br />
iz Djevice Marije: O Sunce pravde kome je<br />
poput zvijezde Danice Marija bila prethodnicom:<br />
Čuvaj nas i hrabro prati naše korake<br />
da olako ne ulazimo u opasne životne zavoje<br />
koji vode u mučne bezdane.<br />
fra Stjepan Matić<br />
19
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Na sami dan uočnice svetkovine VE-<br />
LIKE GOSPE ILI UZNESENJA MARIJINA<br />
U NEBO, 14 kolovoza 2009. godine našu<br />
župu pohodio je banjolučki biskup mons.<br />
Franjo Komarica.<br />
Zasigurno pogađate, zar ne? – I naš<br />
visoki gost iz Banja Luke, biskupije mučenice,<br />
bio je sudionikom u malo opširnijem<br />
blagoslovu Gospina kipa s djetetom Isusom<br />
u naručju na odmorištu “KRKA”, gdje su<br />
nastupile pjevačke skupine i pojedinci.<br />
Kada je sve bilo gotovo, mi iz <strong>Siverić</strong>a<br />
požurili smo kući, jer smo već otprije znali<br />
da će našu župu pohoditi razdragani banjolučki<br />
Biskup. Tražio je sjajnu priliku, a tako<br />
20<br />
siveriću u poHode<br />
je otprilike i rekao: Čim se ukaže zgodan<br />
trenutak, eto me <strong>Siverić</strong>u u pohode!<br />
Naravno, kako i priliči, biskupa iz drage<br />
i voljene Biskupije, dočekao je njegov<br />
domaćin fra Stjepan Matić sa svojim suradnicima.<br />
Tu su i naši tamburaši, koji su u<br />
Župnome stanu uz Biskupovu pomoć i glazbenu<br />
nadarenost otpjevali puno pjesama,<br />
pod nadzorom naše sviračice Seke Tomić.<br />
U znak Biskupove dobrodošlice zaslavila<br />
su naša zvona. Ručno je na zvoniku<br />
slavio vrlo iskusni 84-godišnji Ivan<br />
Šiklić… bio je to znak snimatelju HRT-a,<br />
gosp. Mladenu Šikliću da pohita i zdušno<br />
pozdravi vrlo cijenjenog Biskupa koji dolazi
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
21
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
22
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
“iz nevolje velike” kako to u OTKRIVENJU,<br />
jedinoj proročkoj knjizi Novoga Zavjeta,<br />
piše sv. Ivan Apostol i Evanđelist za prve<br />
kršćane koji su prošli kroz pakao progona<br />
rimskoga cara Domicijana, koji je bio sin<br />
cara Vespazijana…<br />
Kada je biskup Franjo Komarica osjetio<br />
da sa crkve sv. Petra veselo slave zvona,<br />
začuđeno reče: “Čemu slave zvona u ovo<br />
doba dana?” – Neki od nazočnih rekoše:<br />
“Oče biskupe, u čast Vašeg dolaska.” - “Na<br />
koji ću način uzvratiti za vašu ljubav? – Pa<br />
Vi tako mene i zvukom zvona veselo dočekaste!<br />
– Hvala vam – od srca!”<br />
I tako u veselom raspoloženju poslušali<br />
smo živa i istinita svjedočanstva i iskaze<br />
Pastira koji i dandanas prolazi kroz vatru<br />
iskušenja. Bio je sav sretan s naše pozornosti<br />
i izraza velikog poštovanja koje je<br />
zaslužio zauzimanjem za prava hrvatskog<br />
čovjeka u BiH i za sve ljude dobre volje koji<br />
čeznu za istinom i pravdom i Boga traže<br />
iskrena srca.<br />
Obišli smo i naše groblje, gdje se biskup<br />
posebno pomolio za fra Krstu Bazu, koji je<br />
23. srpnja 1944. godine vlakom krenuo u<br />
Slavoniju da prikupi hrane za Siverćane i<br />
brojnu djecu u danima gladi… Vlak je bio<br />
bombardiran od anglo-američkih zrakoplova<br />
kod Bihaća, gdje je fra Krsto slomio desnu<br />
nogu, a lijeva mu je bila smrskana. Tijekom<br />
operacije u njemačkoj bolnici izgubio<br />
je mnogo krvi te je podlegao teškim ranama i<br />
preminuo 26. srpnja 1944. godine… pomolili<br />
smo se u crkvi apostolskog prvaka sv. Petra,<br />
na kojem počiva Kristova Crkva; “Ti si Petar<br />
Stijena…” – za sva vremena!<br />
Naš suradnik za sigurnost Milan Ramljak<br />
pregledao je gume biskupova skromnog<br />
automobila. Uslijedio je pozdrav – s<br />
Nasljednikom apostola, koji je gotovo puna<br />
tri sata posvetio boravku među nama.<br />
Cijenjeni biskup dr. Franjo Komarica<br />
pozvao nas je u Banja Luku, što smo mi<br />
(barem za sada) smiješkom potvrdili.<br />
OČEVIDAC događaja dana<br />
23
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
U smislu žarkog poziva blage uspomene<br />
pape Ivana Pavla II., koji je na pragu novog<br />
stoljeća i tisućljeća pozvao sve narode<br />
neka popišu svoje mučenike da im oni budu<br />
životni uzori i pravi smjerokazi. Mučenici su<br />
našoj Crkvi ostavili divno svjedočanstvo, a<br />
ona je to uvijek znala držati na visokoj cijeni.<br />
Već prvi kršćani mučeništvo su smatrali<br />
vrhuncem svetosti. Za velikog jubileja koji<br />
je proslavljen 2000. godine bezbroj puta o<br />
tome je govorio i pisao papa “iz daleke zemlje”.<br />
Evo nekih Papinih naznaka iz tadašnjih<br />
dokumenata upućenih sveopćoj Crkvi.<br />
24<br />
Hodočašće u drvar<br />
(u riječi i slici)<br />
Najprije je naglasio da je mučeništvo<br />
u Crkvi aktualno, ali 20. stoljeće toliko je<br />
brojno mučenicima da nema ni jednog<br />
vremena koje bi ga u tome nadmašilo. “na<br />
kraju drugog tisućljeća, Crkva je ponovno<br />
postala Crkva mučenika. progonstva<br />
vjernika – svećenika, redovnika i laika<br />
– proizvela su veliku sjetvu mučenika na<br />
različitim stranama svijeta.” (Ivan Pavao<br />
II., Nadolaskom trećeg tisućljeća, br. 37).<br />
Istu tu misao donosi i u jednom drugom<br />
dokumentu: “ovo stoljeće, koje je<br />
već na izmaku, imalo je brojne mučenike<br />
Biskup Franjo Komarica i siverski „TRIO“: na vrhuncu to je susret bio!
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Još uvijek član oba Vijeća u župi pastoralnog i ekonomskog, 84-godišnji Ivan Šiklić<br />
predaje Biskupu prigodan poklon...<br />
Fra Petar Klarić (gvardijan) predmoli pobožnost Put križa u Drvaru, 27.srpnja 2009.<br />
25
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Banjolučki biskup pobožno i sabrano<br />
prati križni put <strong>Otkupitelja</strong> čovjeka<br />
osobito zbog nacizma, komunizma i rasnih<br />
ili plemenskih borbi. Ljudi svih društvenih<br />
slojeva trpjeli su zbog svoje vjere plativši<br />
krvlju svoje prianjanje uz Krista i uz Crkvu<br />
ili su proveli beskonačne godine u zatvoru<br />
ili su bili svega lišeni, jer nisu htjeli popustiti<br />
ideologiji koja se pretvorila u vladavinu<br />
okrutne diktature!” (Ivan Pavao II., Otajstvo<br />
utjelovljenja, br. 13).<br />
Govoreći o mučenicima, papa je danomice<br />
pozivao Crkvu da ne zaboravi dragocjenog<br />
svjedočanstva koje su nam oni<br />
ostavili, nego da sačuva živ spomen na svoje<br />
hrabre mučenike. Za to su mu poslužili<br />
primjeri Mlade Crkve iz ERE MUČENIKA,<br />
podsjećajući kako je ona unatoč “znatnim<br />
organizacijskim teškoćama, nastojala obilježiti<br />
svjedočanstvo mučenika u posebne<br />
martirologije”, koji su kasnijim stoljećima<br />
26<br />
bili upotpunjavani. Pozvao je i Crkvu našeg<br />
vremena da ne zaboravi svojih mučenika,<br />
naglašavajući: “koliko je moguće ne smiju<br />
se izgubiti njihova svjedočanstva”. Naravno<br />
svoj poziv i obraćanje izravno na mjesne<br />
Crkve, uputio je biskupijama: “potrebno<br />
je da mjesne Crkve učine sve da ne puste<br />
zaboravu spomen onih koji su pretrpjeli<br />
mučeništvo, prikupljajući potrebnu dokumentaciju”<br />
(Nadolaskom trećeg tisućljeća,<br />
br. 37).<br />
O važnosti i požurivanju toga zadatka<br />
papa je govorio puno puta. Tako je u propovijedi<br />
u prigodi pohoda Njemačkoj 22.<br />
lipnja 1996. godine uskliknuo: “požurimo<br />
se da sva ova svjedočanstva prave veličine<br />
duha i svetosti ne prekrije zaborav: martirologij<br />
nije samo registriranje činjenica.<br />
on je opomena.”<br />
A nakon jubilejske godine sa zadovoljstvom<br />
je utvrdio: “U prigodi Svete godine<br />
puno je učinjeno da bi se skupili dragocjeni<br />
spomeni svjedokâ vjere u 20. stoljeću”, da<br />
bi još jednom istaknuo vrijednost njihove<br />
žrtve i primjera: “Baština je to koju ne treba<br />
rasuti, već predati trajnoj obvezi zahvalnosti<br />
i obnovljenom nasljedovanju” (Ulaskom u<br />
novo tisućljeće, br. 7)<br />
Odluku da “Dan molitvenog sjećanja<br />
na mučenike i žrtve Banjolučke biskupije”<br />
bude u Drvaru 27. srpnja, donio je biskup<br />
Franjo Komarica. To će biti sjećanje na<br />
sve mučenike i žrtve iz cijele Banjolučke<br />
biskupije, posebno na one iz 20.- og stoljeća.<br />
Molitveno središnje spomen-slavlje u<br />
Drvaru se već osam godina slavi kao “Dan<br />
drvarskih mučenika”, a gdje je 27. srpnja<br />
1941. i počelo veliko stradanje svećenika<br />
i vjernoga puka Banjolučke biskupije u<br />
Drugom svjetskom ratu.<br />
Dan molitvenog sjećanja obavljat će<br />
se i u svim župama biskupije i to posljednje<br />
nedjelje u srpnju, kada će se moliti za<br />
mučenike i žrtve u svim župama, posebno<br />
za one za čije se grobove do danas ne zna.
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
To se posebice odnosi na župe koje su<br />
zbrisane tijekom Drugog svjetskog rata ili<br />
za Domovinskog rata, kao što su Krnjeuša,<br />
Miljevac, i one iz okolice Prnjavora…<br />
dan drvarskih mučenika<br />
Na poseban način Papinu se pozivu<br />
odazvao župnik iz Drvara vlč. Žarko Vladislav<br />
Ošap koji je 2001. godine uveo poseban<br />
spomen-dan koji je nazvao Danom<br />
drvarskih mučenika. Datumom toga spomen-slavlja<br />
postao je 27. srpnja, a to je dan<br />
kada je 1941. među prvim nevinim žrtvama<br />
iz drvarske župe pao župnik vlč. Waldemar<br />
Maximilian Nestor kada se u rano nedjeljno<br />
jutro šumskom uskotračnom željeznicom<br />
vraćao s hodočašća sv. Ani u Kosovu kod<br />
Knina, kamo je tradicionalno hodočastila<br />
njegova župa. Istoga dana ubijen je još<br />
nepoznat broj njegovih župljana. Svečano<br />
misno slavlje za sve te žrtve, uz suslavlje<br />
15 svećenika iz Banjolučke i Šibenske<br />
biskupije, predvodio je u Drvaru 27. srpnja<br />
2001. biskup mons. dr. Franjo Komarica.<br />
On je tom prilikom otkrio i spomen-ploču<br />
27
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
domaćem župniku Nestoru i dvojici susjednih<br />
župnika koji su tom kraju Banjolučke<br />
biskupije podnijeli mučeničku smrt u samo<br />
dva tjedna: vlč. Nestor 27. srpnja, istoga<br />
dana odveden je i okrutno mučen, te na<br />
kraju ubijen župnik iz Bosanskog Grahova<br />
Juraj Gospodnetić, a dva tjedna kasnije,<br />
09. ili 10. kolovoza 1941., župnik u Krnjeuši<br />
vlč. Krešimir Barišić. Biskup je predvodio<br />
i molitve za pokojne kod središnjeg križa<br />
u Drvaru u blizini dvorane koja od 1995.<br />
služi kao bogoslužni prostor za tamošnje<br />
katolike. Spomen-ploča sa slikama spomenute<br />
trojice svećenika nalazi se upravo<br />
u toj dvorani.<br />
Od toga prvog Dana drvarskih mučenika<br />
spomen-slavlje sa svetom misom<br />
organizira se svake godine. Misna slavlja<br />
predvodi biskup ili pozvani svećenici, uz<br />
sudjelovanje većeg broja svećenika, a uz<br />
domaće vjernike okupe se i hodočasnici<br />
iz susjednih župa, posebno iz livanjskog<br />
kraja i Knina.<br />
28<br />
župna i međužupna spomen slavlja<br />
Ima i drugih inicijativa i spomena na<br />
naše mučenike i žrtve ratova. Tako se u<br />
župi Lištani u Livanjskom polju organizira<br />
već deset godina spomen na branitelje pale<br />
u obrani Livna i cijelog Livanjskog polja u<br />
najnovijem ratu kojima je 1997. godine pred<br />
crkvom uređeno lijepo spomen obilježje s<br />
likom uskrslog Krista u sredini, a svakom<br />
branitelju je postavljen spomen-kamen na<br />
kojemu je uklesano njegovo ime. Spomen<br />
slavlje je otada na blagdan sv. Jurja 23.<br />
travnja svake godine, kada se slavi sveta<br />
misa zadušnica u župnoj crkvi, a zatim se<br />
moli kod svakog kamena koji predstavlja<br />
po jednog branitelja..<br />
Isto tako od 2005. godine 25. srpnja<br />
redovito se spominjemo Briševačkih žrtava<br />
iz najnovijeg “rata bez rata” u selu Biševu<br />
u župi Stara Rijeka. Tu je samo u dva dana<br />
24./25. srpnja 1992. izvršen strahovit pokolj<br />
kada je na najokrutniji način ubijeno<br />
67 nevinih civilnih žrtava hrvatskih katolika<br />
tog sela, ne samo vatrenim oružjem, nego
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
i tupim predmetima i svime što se zločincima<br />
našlo pri ruci. Valja istaknuti da tu u<br />
to vrijeme nije bilo ratnih djelovanja, nego<br />
da je riječ isključivo o nedužnim civilima.<br />
Prošle, 2007. godine, to je spomen-slavlje<br />
predvodio vrhbosanski nadbiskup kardinal<br />
Vinko Puljić.<br />
Od ugaslih župa Banjolučke biskupije<br />
najaktivniji su preživjeli i potomci iz župe Krnjeuša<br />
kod Bosanskog Petrovca, koji su poduzeli<br />
niz aktivnosti na očuvanju spomena<br />
svojim mučenicima, ali one, iz razumljivih<br />
razloga, jer nitko više od tih tragičnih dana<br />
09. i 10. kolovoza 1941. više ne živi u toj<br />
župi, nisu redovite. Imali smo jedan pohod<br />
i molitveno spomen-slavlje na krnjeuškom<br />
katoličkom groblju 11. kolovoza 2001. kada<br />
su zapalili svijeće njima u čast, položili<br />
svijeće, pomolili se i saslušali prigodne<br />
govore. Također su podigli spomen-ploču<br />
svim žrtvama iz te župe u arkadama zagrebačkog<br />
groblja Mirogoj 2005. gdje mogu<br />
Župnici Pakraca i Drvara uz biskupa Komaricu i žene iz Hrvatskog pletera Pakrac<br />
29
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
doći pomoliti se za njih. Jedan od preživjelih<br />
Kenjeušana prof. dr. Josip Jurčević objavio<br />
je knjigu o stradanju župe Krnjeuša, a objavljeno<br />
je i više drugih publikacija kojima žele<br />
sačuvati spomen nevinim žrtvama i svome<br />
izgubljenom zavičaju.<br />
Druge župe na području Banjolučke<br />
biskupije nemaju posebnih spomen-slavlja.<br />
Ante Vidović (Baja) i Nediljko Elez (iz<br />
župe Sv. Marije u Gracu) kod Gospe u<br />
Drvaru. Drvar, 27.07.2009.<br />
30<br />
molitvene spomen-obljetnice i<br />
spomen-ploče<br />
Također se slave posebna spomenbogoslužja<br />
o obljetnicama smrti pojedinih<br />
svećenika Banjolučke biskupije: za vlč.<br />
Ivana Grgića, župnika u Ravskoj, 08. studenoga<br />
na dan njegove mučeničke smrti<br />
toga datuma 1992.; za vlč. Filipa Lukendu i<br />
s. Cecilijju Grgić 12. svibnja na dan njihove<br />
pogibije u Presnačama 1995.; 16. lipnja za<br />
vlč. Ratka Grgića, župnika iz Nove Topole,<br />
na dan njegova odvođenja iz župne kuće<br />
i ubojstva 1992. te najnovijeg mučenika<br />
naše biskupije prelata Kazimira Višatickog,<br />
župnika iz Bosanske Gradiške, 17.<br />
studenoga, ubijenoga na taj dan 2004. u<br />
župskoj kući.<br />
Na vanjskom zidu župne kuće u Bosanskoj<br />
gradiški postavljena je spomen-ploča<br />
prelatu Kazimiru Višatickom, u kojoj je,<br />
kako je već spomenuto, mučki ubijen 17.<br />
studenoga 2004.<br />
U Prvoj poslanici svetog Ivana apostola<br />
među ostalim čitamo: “Ne čudite se braćo,<br />
ako vas svijet mrzi. Mi znamo da smo iz<br />
smrti prešli u život, jer ljubimo braću, tko<br />
ne ljubi ostaje u smrti. Tko god mrzi brata<br />
svoga, ubojica je. A znate da nijedan ubojica<br />
nema u sebi trajnoga, vječnoga života…”<br />
“Po ovom će svi znati da ste moji učenici:<br />
Ako budete imali ljubavi jedan za druge.”<br />
(Ivan 13,35)<br />
“Veće ljubavi nitko nema od ove: da<br />
tko život svoj položi za svoje prijatelje.”<br />
(Ivan 15,13)<br />
Molimo dragoga Gospodina da milo<br />
pogleda na svoje službenike i mučenike Banjolučke<br />
biskupije koji su u svojim životom<br />
platili visoku cijenu vjernosti Isusu Kristu,<br />
koji su iz ljubavi prema Njemu položili svoj<br />
od Boga darovan život.<br />
Dragocjena je u očima Gospodnjim<br />
smrt pobožnika njihovih.<br />
Zato Gospodine, njima i svima ostalima<br />
udijeli vječni pokoj u Kraljevstvu svome!<br />
Priredio:<br />
fra Stjepan Matić
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Svake godine pa tako i ove vjernici<br />
naše župe hodočaste sv. Ani u Kosovo.<br />
Žele zahvaliti, ali i izmoliti razne milosti<br />
(ime Ana na hebrejskom jeziku znači milost,<br />
ljupkost). Sv. Ana je majka Blažene<br />
Djevice Marije, zbog toga je osobito časte<br />
žene, majke.<br />
Svečanu procesiju sa slikom sv. Ane<br />
oko crkve i svečanu sv. Misu ove je godine<br />
predvodio drvarski župnik, vlč. Žarko Vladislav<br />
Ošap.<br />
U svojoj propovijedi podsjetio nas je<br />
vlč. Ošap na dugogodišnju vezu Drvarske<br />
župe s Kninom. Nakon doseljenja Hrvata<br />
područje današnje župe Bosanski Petrovac<br />
– Drvar bilo je u sastavu Kninske biskupije<br />
koja je osnovana 1040. godine. Danas<br />
je župa u sastavu Banjolučke biskupije<br />
koja je osnovana 1881. godine. Prvo sjedište<br />
današnje župe bilo je u Bosanskom<br />
Petrovcu, drugo kratko u Oštrelju, a treće<br />
u Drvaru.<br />
Župa Bosanski Petrovac osnovana je<br />
1906. godine, a crkva sv. Petra i Pavla sagrađena<br />
je 1897. godine.<br />
Gradnja crkve sv. Josipa u Drvaru počela<br />
je 1931. godine, a dovršena i blagoslovljena<br />
1932. Pošto je najveći broj vjernika<br />
bio u Drvaru, 1936. godine Drvar postaje<br />
sjedište župe, zašto je zaslužan župnik vlč.<br />
Waldemar Maximilian Nestor.<br />
Podsjetio nas je vlč. Ošap na tragičnu<br />
sudbinu vlč. Nestora. Zajedno sa svojim<br />
vjernicima hodočastio je vlč. Nestor sv.<br />
Ani u Kosovo 26. srpnja 1941. godine, gdje<br />
je predvodio procesiju i slavio svečanu sv.<br />
Misu.<br />
Blagdan sv. ane<br />
u kosovu<br />
Na povratku vlakom u zoru 27. srpnja<br />
četnici su zaustavili vlak pred Drvarom i<br />
poubijali sve hodočasnike, putnike i župnika<br />
Nestora. Nažalost taj datum, 27. srpanj<br />
slavio se kao “Dan ustanka naroda Hrvatske<br />
i BiH”.<br />
Tih dana ubijen je veliki broj Hrvata s<br />
tog područja, a neki su se spasili skrivajući<br />
se u planinama i konačno sklonuli u Knin<br />
kod franjevaca. Kninski fratri brinuli su se<br />
tada o izbjeglim vjernicima, a sudbina se<br />
ponovila, već godinama brinu za brojne<br />
Hrvate prognanike iz BiH.<br />
Župa Bosanski Petrovac – Drvar uništena<br />
je 1941. godine, crkve porušene, vjernici<br />
poubijani i protjerani.<br />
Petrovačko – drvarska župa je obnovljena<br />
1995. godine.<br />
Na to područje naselili su se prognanici<br />
iz BiH, najviše iz srednje Bosne.<br />
Prvi župnik obnovljene župe bio je vlč.<br />
Kazimir Višaticki, koji je mučki ubijen u<br />
župnoj kući u Bosanskoj Gradiški 2004.<br />
godine.<br />
Od 1999. godine župnik u Drvaru je vlč.<br />
Ošap i od te godine redovito se 27. srpnja<br />
obilježava kao “Dan drvarskih mučenika”.<br />
Na taj dan brojni vjernici iz Knina i okolice<br />
zajedno sa svojim župnikom fra Petrom<br />
Klarićem hodočaste u Drvar.<br />
Hodočašća uvijek jačaju zajedništvo<br />
među vjernicima. Susret sa drvarskih hodočasnicima<br />
za blagdan sv. Ane u Kosovu<br />
svake godine podsjeti i na tragičnu sudbinu<br />
vjernika i svećenika iz tog područja.<br />
Karma Ramljak<br />
31
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Svetište Sv. Ive Krstitelja u Podmilačju<br />
jedno je od najstarijih u Bosni i Hercegovini.<br />
Datira iz 15. stoljeća. Tada je vjerojatno<br />
sagrađena i stara crkvica Sv. Ive u gotičkom<br />
stilu.<br />
Ona je preživjela i veliko osmanlijsko<br />
osvajanje Bosne (1463.) i pad grada Jajca<br />
(1528.). Ostala je sačuvana i nakon Bečkog<br />
rata (1683. – 1699.), kada su u cijeloj Bosni<br />
preživjeli samo franjevački samostani u<br />
Kraljevoj Sutjesci, Fojnici i Kreševu.<br />
Crkvica je tijekom stoljeća preuređivana<br />
i popravljana, a 1910. je ugrađena u<br />
novu veliku crkvu kao pobočna kapelica.<br />
Od svoje izgradnje pa do danas, crkvica Sv.<br />
Ive bila je uvijek duhovno središte ne samo<br />
bosanskih katolika, nego i pravoslavaca,<br />
muslimana i svih ljudi dobre volje. Taj duh<br />
otvorenosti u vjeri i nadi plod je stoljetnog<br />
djelovanja i visokog osjećaja za ljudske i<br />
narodne potrebe, kao i visokog osjećaja<br />
32<br />
svetište sv. ive u podmilačju<br />
za vrijednosti Božjega kraljevstva, tj. za<br />
općeljudske vrijednosti.<br />
U jeku agresije na Bosnu i Hercegovinu,<br />
01. ožujka 1993. godine Svetište sv. Ive<br />
je razoreno do temelja. Srušena je velika<br />
crkva Sv. Ive, a u njezinom sklopu i ona<br />
stara crkvica, koju Turci nisu taknuli za<br />
četiri stoljeća svoga vladanja.<br />
Sve što je iz podmilačke katastrofe<br />
spašeno jesu čudotvorni kipovi Svetog Ive<br />
Krstitelja i Svetog Ivana Evanđeliste, sad<br />
smješteni ispred zavjetne crkve.<br />
izgradnja nove crkve i župnog centra<br />
Odmah po povratku iz progonstva, u<br />
rujnu 1995. godine razmišljalo se o izgradnji<br />
nove velike crkve i uređenju prostora svetišta.<br />
31. ožujka 2003. godine prihvaćen je<br />
idejni projekt poznatog slovenskog arhitekta<br />
Marka Mušiča iz Ljubljane.
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
33
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Sa iskopima se počelo u ožujku 2004.<br />
godine. Kamen temeljac položio je nadbiskup<br />
vrhbosanski, kardinal Vinko Puljić<br />
na svetkovinu Sv. Ive Krstitelja, 24. lipnja<br />
2004. godine.<br />
Crkva i župna kuća čine jedinstvenu arhitektonsku<br />
cjelinu, a prostorije za potrebe<br />
pastorala te za proslavu Sv. Ive smještene<br />
su ispod Trga sv. Ivana na kome je obnovljena<br />
stara crkvica iz 15. stoljeća. Nova je<br />
crkva smještena na stijeni na sjevernoj<br />
strani doline i zajedno sa starom crkvicom<br />
čini široki svečani portal kroz koji se ulazi<br />
u dolinu sv. Ivana. Crkva je zamišljena kao<br />
moderna građevina u kojoj će se prirodna<br />
ljepota stijena povezati sa skladno obrađenim<br />
umjetnim građevnim materijalima.<br />
Ljepota prirode čovjekova duhovnost ovdje<br />
se povezuju u skladni i jedinstveni liturgijski<br />
prostor.<br />
Gradnjom crkve na svetom mjestu<br />
<strong>Franjevačka</strong> <strong>provincija</strong> Bosna Srebrna<br />
34<br />
postavlja znak svoje vjere koja nadživljava<br />
iskušenja povijesnog trenutka i na taj način<br />
potkrepljuje nadu svih svojih vjernika<br />
u Bosni.<br />
* * *<br />
Dana 30. kolovoza 2009. godine stotinjak<br />
vjernika iz župa Drniškog dekanata<br />
sa svoja dva župnika fra Matom Gverićem<br />
i fra Jozom Matićem hodočastili su u Podmilačje.<br />
Hodočašće je organizirano u sklopu<br />
proslave 800. obljetnice utemeljenja<br />
Franjavačkog reda. Svečanu svetu misu<br />
predvodio je fra Josip Sopta, <strong>provincija</strong>l<br />
Franjevačke provincije sv. Jeronima.<br />
Ovim hodočašćem, uz sudjelovanje<br />
svih ogranaka Franjevačke obitelji te svih<br />
drugih muških i ženskih redovničkih zajednica<br />
i vjernog puka Božjeg, želio se obilježiti<br />
ovaj veliki jubilej Franjevačkog reda.<br />
Sudionici hodočašća
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
sveti Bono<br />
zaštitnik vukovara i podunavlja<br />
U prošlom broju “<strong>Siverić</strong>a” objavili smo prilog<br />
o svetom Boni, zaštitniku Vukovara i Podunavlja.<br />
Čitatelji su upoznali sv. Bonu kroz njegov životopis<br />
i pučku predaju o njemu.<br />
zavjetni darovi sv. Boni<br />
Pri samom izlaganju na javno štovanje<br />
tijela sv. Bone neki su dobročinitelji postavili<br />
srebrnu lampu, darovali kadionicu i lađicu<br />
s natpisom “U čast sv. Bone”. Nažalost, u<br />
popisima crkvenih predmeta te se stvari<br />
poslije ne spominju.<br />
Godine 1756. đakovački biskup Josip<br />
Antun Čolnić došao je na “poklonstvo sv.<br />
Bone, te je dao obilan dar za svijeće, koje<br />
imaju gorjeti na njegovom oltaru”. Biskup<br />
je slavio svetu misu na svečevu oltaru.<br />
Godine1795. jedna udovica iz Vinkovaca<br />
darovala je zlatno prstenje, koje je<br />
stavljeno na ruku kojom je podbočena<br />
svečeva glava.<br />
U opisu crkvenog inventara 1810. godine<br />
navodi se moćnik sv. Bone, koji o.<br />
Paškal Cvekan u svojoj knjizi Franjevci u<br />
Vukovaru (1980.) u popisu ne spominje<br />
jer mu se vjerojatno zameo trag.<br />
Godine 1849. Ana Morović iz Vinkovaca<br />
darovala je tri zlatna prstena u čast sv.<br />
Boni, koje su franjevci stavili na svečeve<br />
prste.<br />
Samostanski kroničar o. Nikola Bžezowsky<br />
zabilježio je da je ban Josip Jelačić<br />
posjetio franjevački samostan i crkvu 18.<br />
svibnja 1848. godine. Najviše je bio zainteresiran<br />
za tijelo sv. Bone.<br />
jubilarne proslave prijenosa tijela<br />
sv. Bone u vukovar<br />
Obljetnice prijenosa tijela sv. Bone u<br />
Vukovar uvijek su iznova oživljavale kult<br />
toga sveca u Vukovaru i okolici.<br />
Godine 1814. slavila se šezdeseta<br />
obljetnica prijenosa tijela sv. Bone u Vukovar.<br />
Kroničar je zabilježio da je vrijeme<br />
bilo ružno, ali je tom zgodom bilo mnogo<br />
naroda. Propovijedao je fra Grgur Čevapović,<br />
povjesničar provincije.<br />
Godine 1854. na dan prijenosa sv. Bone<br />
iz Rima u Vukovar, 24. lipnja, uz dopuštenje<br />
đakovačkoga biskupa Josipa Jurja<br />
Strossmayera, tijelo sv. Bone u procesiji<br />
nosilo je šest franjevaca. Tom zgodom bilo<br />
je toliko svijeta da se jedva moglo koračati,<br />
a mnogo je naroda i s krovova promatralo<br />
procesiju. Kod ophoda bili su prisutni i<br />
35
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
pravoslavni vjernici. Neki bogati trgovac<br />
pravoslavne vjere izjavio je da je ta velebna<br />
i vanredna svečanost pobudila pobožnost<br />
u srcima sviju vjernika bez razlike vjere i<br />
zakona.<br />
Godine 1914. slavljena je 160. obljetnica<br />
otkako se tijelo sv. Bone nalazi u Vukovaru.<br />
O. Placido bilježi da su tom zgodom<br />
članice Marijine kongregacije na osobit način<br />
iskitile oltar svoga patrona sv. Bone, te<br />
su pred Njegovim oltarom od stropa sve do<br />
dolje na četiri strane sezajući vijenac splele.<br />
Godine 1954. proslavljena je 200.<br />
obljetnica prijenosa tijela sv. Bone mučenika<br />
iz Rima u Vukovar. Tada su tiskana<br />
dva letka:<br />
- s pjesmama Svetom Boni mučeniku,<br />
Pjesma sv. Boni i Kraljice mučenika s<br />
molitvom te slikom oltara s tijelom sv.<br />
Bone<br />
- sa životopisom sv. Bone, pjesmom Sv.<br />
Boni mučeniku i molitvom te slikom<br />
sarkofaga i dvama likovnim prikazima<br />
iz života sv. Bone koja su resila oltar u<br />
crkvi sv. Filipa i Jakova u Vukovaru.<br />
36<br />
štovanje sv. Bone u otoku<br />
Svećenik i etnolog Josip Lovretić u svojoj<br />
sakupljenoj građi Otok – narodni život<br />
i običaji, koja je objavljena u Zborniku za<br />
narodni život i običaje južnih Slavena<br />
donosi nekoliko zanimljivih podataka o<br />
štovanju sv. Bone.<br />
Sveti Bono se spominje u opisu raznih<br />
vjerovanja, npr. za liječenje od uroka, za<br />
liječenje ognjice (temperature), za liječenje<br />
neplodnosti.<br />
Primjeri koje bilježi Lovretić zanimljivi<br />
su za proučavanje štovanja sv. Bone izvan<br />
Vukovara. Spominje se da su u Vukovar<br />
najviše hodočastili vjernici iz Podunavlja<br />
i Posavine, a napose iz brodskoga kraja.<br />
sv. Bono u umjetničkim prikazima<br />
Koliko je poznato, prvi prikaz sv. Bone<br />
u našim krajevima je na akvareliziranoj grafici<br />
Stablo srijemskih svetaca, blaženika<br />
i slugu Božjih, koju je izradio Ivan Filip<br />
Binder 1777. godine.<br />
Prije nekoliko godina pronađene su<br />
dvije grafike s likom sv. Bone u knjižnici<br />
Franjevačkog samostana u Osijeku.<br />
U molitveniku Vinac bogoljubnih piama<br />
fra Marijana Jaića, koji je korišten u<br />
Slavoniji i Srijemu, sadržna je pjesma o sv.<br />
Boni i molitva u kojoj se moli za duhovne<br />
potrebe, ali i za zemaljske:<br />
“Daj nam zatim milostivi Bože po<br />
molitvi svetoga Bone i tvoje veselje uživati<br />
u zdravlju tijela, pak blagoslov u polju<br />
i u marvi našoj, da hvaleći tebe u djelih<br />
tvojih, proseći zemaljska, ne izgubimo<br />
ni dobra nebeska…”<br />
* * *<br />
Blagdan sv. Bone je 01. kolovoza, na<br />
dan kada je mučen i ubijen, a Vukovarci<br />
svojega zaštitnika slave prvu nedjelju u<br />
mjesecu kolovozu.<br />
Zanimljivo je podsjetiti da kroničari<br />
pri proslavi Sv. Bone uvijek spominju i<br />
pravoslavne vjernike, što pokazuje da su<br />
vukovarski pravoslavci sv. Bonu prihvatili<br />
kao zaštitnika grada.<br />
U tijeku je izgradnja Pastoralnog centra<br />
sv. Bone u samostanskom dvorištu, koji<br />
je predviđen za potrebe župe i crkve, ali<br />
i za potrebe grada, udruga i mogućnost<br />
okupljanja vjernika i građana.<br />
Mato Batorović
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Hrvatsko vojno Hodočašće u lurd od<br />
12. 05. do 19. 05. 2009.<br />
Braća Topići: Ferdo i Joško<br />
U slici<br />
37
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
38
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Dvorac Carcasson<br />
Klapa Sv. Juraj HRM<br />
39
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
U NIci<br />
40
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Braća u Lurdu<br />
41
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
U Padovi<br />
42
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
43
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Dragi dide Ive,<br />
primi lipi dičji pozdrav i ne ljuti se na me<br />
šta nisi zadnji put primijo moje pismo. Bila<br />
je «viša sila», ne znam koja, ali znam da sam<br />
po malome Luki posla «da ubaci pismo».<br />
Izgleda da je on krivo čujo i doslovno bacijo<br />
pismo, ali na krivo misto. Dobro ti kažeš da<br />
se ne triba ljutit za «ono šta ne triba». Eto,<br />
nisam ti tada čudo ni pisa.<br />
Zadnji put mi prigovaraš da si se teško<br />
sitijo i razumijo ono o «psihičkom i fizičkom<br />
zdravlju» iz Toplica. Mogu ti reć da sam i<br />
od drugi čujo da je lipše kazat o «zdravlju<br />
44<br />
meštrović<br />
duše i tila». Ko se sa tim ne bi složijo? Svak<br />
zna da je čovik od tila i duše, dok je ode živ<br />
na zemlji. Kašnje, znaš kada, tilo ostaje u<br />
zemlji, a duša, ako Bog da i čovik posluša,<br />
ravno tamo di joj je i misto, kod Boga. Neću<br />
o ovome više jer ti ja još uvik to sve ne razumim.<br />
Teško je to i razumit jer i veliki ljudi<br />
kažu «vjera duši čovjekovoj nek spoznanje<br />
dopuni», i da je vira najveći dar koji Bog daje<br />
čoviku, i da je sritan onaj koji ga prihvaća.<br />
Dragi dide, bijo sam 5. rujna ove godine<br />
prvi put na glagoljaškoj misi na staroslavenskom<br />
jeziku u crkvi <strong>Presvetog</strong> <strong>Otkupitelja</strong> u<br />
Ružiću, kod Otavica. Misa je bila za kipara<br />
Ivana Meštrovića, a ti znaš da je ta crkva<br />
njegov Mauzolej i da je on tu pokopan. Mogu<br />
ti reć da se dosta, da ne kažem sve, i razumi.<br />
Misu su govorili dva vratra Matića: gradački<br />
župnik fra Jozo i naš fra Stipan. Vidiš i’ na<br />
slici kada su kašnje bili kod blagoslova i<br />
«otvorenja recepcije sakralno – memorijalnog<br />
kompleksa» koja je napravljena na dnu<br />
skala, odma kod vrata. Dobro si pomislijo<br />
da nisu bili samo nji dva na blagoslovu.<br />
Bilo i’ je još od struke i politike jer je to i bila<br />
proslava «dana općine Ružić». Da vidiš da
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
istinu govorim kazat ću ti da su bili i nešto<br />
govorili: g. A. Krstulović Opara, direktor<br />
Ustanove «Muzeji Ivana Meštrovića», g. M.<br />
Domjan, ka predstavnik hrvatskog ministra<br />
kulture B. Biškupića te šibenski župan g. G.<br />
Pauk. Bilo i’ je još ali ja nisam sve upamtijo.<br />
Pročitana je i poruka g. Mate Meštrovića,<br />
kipareva sina, da mu je ža šta nije moga doć<br />
i da želi da ovaj «kulturno – vjerski objekt<br />
bude poticaj i pomoć napretku dalmatinske<br />
Zagore».<br />
Dragi dide, teško mi je bilo sve upamtit<br />
šta su govorili, a evo čega se sićam:<br />
◊ Meštrović je najveći čovik ovoga<br />
kraja,<br />
◊ Osim kipova i objekata važno je<br />
njegovo darivanje i zadnji povratak<br />
svome kraju,<br />
◊ Meštrovića triba promicati i «tamo<br />
priko vode na Banovači» i da se triba<br />
«obnoviti i koristiti ono što je Meštrović<br />
napravio»,<br />
◊ Triba «riješiti» brončana vrata s portretima<br />
članova obitelji koja su nestala<br />
– «podivljala» sa divljim ljudima u<br />
vrime rata,<br />
◊ Turistička zajednica i Muzej u Drnišu<br />
mogu stručno pomoć cilom kraju,<br />
Petrovu polju,<br />
◊ Meštrović je poštiva svoj zavičaj, svojim<br />
radovima i činom to je potvrdijo,<br />
◊ Zavičaj je i obrađena zemlja, ova<br />
Zagora ka zavičaj prilazi u ljude ka<br />
šta je Meštrović, a vidi se to i kod Šimunovićeve<br />
lirike ili kod Gotovčeva<br />
«Ere s onoga svijeta»,<br />
◊ Ne dajte da vas tiraju iz zavičaja.<br />
Čulo se čudo lipi stvari, a često i rič<br />
«donacija», a da ne priskočim ti reć da je<br />
projekt za izgradnju i uređenje recepcije<br />
darova arhitekt Zoran Popović iz Šibenika,<br />
a najviše novčani sredstava je od ministarstva<br />
kulture. Vidijo sam i repliku (kopiju)<br />
«Diplome» - zahvalnice Bečke akademije iz<br />
45
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
1952.g. koju je pribavijo satnik A. Reljanović.<br />
Original je nesta u ratu, zna se od koga.<br />
Na kraju sam čujo i liposlov pisme «Oproštaj»,<br />
na starohrvatskom jeziku, di spominje<br />
i Marula i «virne, krivovirnog pravca».<br />
Dragi dide, sve je bilo lipo, ali jedno ne<br />
mogu virovat, da niko nije, od svi oni šta<br />
su govorili, ni reka di se sve ovo nalazi, di<br />
smo tada bili.<br />
46<br />
Kad sam iša ća srijo sam jednog starijeg<br />
gospodina iz ovoga kraja, reče mi da se<br />
zove Jure, i upita sam ga: Koje je ovo misto?<br />
Ne tide odma ništa reć, nego me odvede<br />
dvadesetak metara cestom prema mostu<br />
na Čikoli i pokaza sa strane dva metalna<br />
stupa, ista onakva na kojima se stavljaju<br />
prometni znakovi. Kaže da je na njima bila<br />
tabla sa imenom mista Ružić. To znači<br />
da je Meštrovićev mauzolej u Ružiću, na<br />
Paraćevoj glavici, istina, to je kod Otavica.<br />
„Drago dite,“ reče, „sve ti ovo piše u starim,<br />
i sada važećim, katastarskim knjigama<br />
ovoga Meštrovićeva kraja.“ Još mi reče da<br />
je i Ministarstvo za kulturu Hrvatske donilo<br />
zaključak (27. veljače 2007.g.) da staro<br />
«Rješenje» triba ispravit u točno: «Crkva<br />
<strong>Presvetog</strong> <strong>Otkupitelja</strong> (mauzolej obitelji<br />
Meštrović) u Ružiću».<br />
Dragi dide, vidijo sam da barba Jure o<br />
ovome čudo zna i ima dosta podataka, ali<br />
ja nisam sve upamtijo, a čini mi se da je o<br />
ovome i pisalo u našem listu.<br />
Nisam ti ja odma iša kući, nego lipo<br />
«skočijo» do Gradca, do crkve Sv.Marije,<br />
do muzeja koji je ispod crkve. Vidijo sam
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
temelje stare crkve, najstarije u našem kraju,<br />
više etnološki (narodni) stari predmeta i<br />
stari karata, te noviji zapisa i opisa. Prostor<br />
je lipo uređen, ali tribalo bi još dosta dodat<br />
i ako je nešto netočno napisano ispravit i<br />
objasnit. Virujem da si sve razumijo, a kako<br />
i ne bi kad si uvik govorijo da i u Bibliji piše<br />
da «istina oslobađa».<br />
Ne smim ti zaboravit reć da sam nabavijo<br />
i prospekt «Ivan Meštrović – crkva<br />
<strong>Presvetog</strong> <strong>Otkupitelja</strong>», koji je napravljen<br />
2002.g., di isto ne piše točno misto. Evo iz<br />
ovoga prospekta, za nas koji ne znamo ili se<br />
ne sićamo, slike brončani vrata Mauzoleja,<br />
kako su izgledala prije rata, di se na dva krila<br />
vide portreti kipara i njegove obitelji. Ode<br />
točno piše da je za vrime Domovinskog rata<br />
ovaj kraj bijo okupiran i da je položaj oko<br />
crkve, koja je na uzvisini, iskopan u tunele.<br />
Osim prirode i crkva je bila devastirana i<br />
oskvrnjena. Spomenuta su nestala vrata i<br />
zvono, pod je oštećen, alabasterni prozori<br />
razbijeni, kameni reljefi otučeni, na zidnoj<br />
oblozi «uklesani» ćirilični natpisi.<br />
«Vandali su se spustili u kriptu gdje<br />
su oskrnavili grobove i lijesove pokojnika.<br />
Smrt i razaranje ostavili su tragove. No danas,<br />
u miru obnovljene crkve i njene okoline<br />
iznova spoznajemo da je smrt prisutna, ali<br />
ne vlada».<br />
Čujem te dide kako pitaš šta će sve<br />
bit u toj recepciji, pa ne će zar samo portir,<br />
vratar? E, tu će ti bit različiti prospekti i podatci<br />
o životu i radu te dilima kipara Ivana<br />
Meštrovića. Još će bit različiti suveniri iz<br />
ovoga kraja. Eto, na otvorenju sam vidijo<br />
da su već imali nekoliko proizvoda koje je<br />
napravila Udruga žena «Sv. Roko» iz Drniša.<br />
One se bave obnovom, zaštitom i promicanjem<br />
kulturne baštine. Vidijo sam tu da<br />
imaju i drniški susak koji je napravijo naš<br />
tetak Mlađo.<br />
Dragi dide, kad sada spominjem susak,<br />
moram ti reć da još nisam odgoneta<br />
koliko ima rečenica u onome šta ti kažeš<br />
za našega Mlađu i njegovu rađu, a šta si<br />
me prije pita: PRAVI ČOVIK PRAVI SUSAK!<br />
Morat ću pitat učiteljicu koliko i’ ima kad<br />
to govorimo sa različitim naglascima i na<br />
drugim ričima pa da to jedanput više rišimo.<br />
Dragi dide Ive, sada ti neću više pisat,<br />
nego te svi pozdravljaju, a najviše ja, tvoj<br />
mali unuk Branimir.<br />
47
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Dragi dide Ive,<br />
Od mene maloga tebi veliki pozdrav.<br />
Ka šta znaš, odemo ti mi dica liti i na<br />
more, na kupanje. Tako sam ja ovo lito<br />
dospijo do Makarske, do ispod Biokova.<br />
Osim na kupanje, iša sam i u muzej školjaka,<br />
«malakološki muzej». Tu sam srijo<br />
jednoga staroga vratra, fra Karla. On nam je<br />
priča «o svemu i svačemu» i pita nas je uče<br />
li nas pivat pisme: DO NEBESA i ZDRAVO<br />
DJEVO. To su pisme koje je volijo i pokojni<br />
papa Ivan Pavao II. Reče nam da i‘ je napisa<br />
davno jedan svećenik, pisnik i mučenik<br />
o. Petar Perica iz Kotišine, a to je misto tu<br />
odma iznad Makarske. Pokaza nam je šta<br />
je on o o. Perici pisa, i da moremo još naći<br />
koga od njegove rodbine po ćaći ili materi.<br />
Dragi dide, evo ukratko, priča more<br />
ić ovako:<br />
Petar Perica<br />
48<br />
mučenik s dakse<br />
Petar Perica se rodijo 27. lipnja 1881.g.<br />
u Kotišini, ka četvrto i najmlađe dite Stipana<br />
i Antice r. Srzić. Ovo se lipo vidi sa slike iz<br />
izvoda iz knjige rođeni, «degli Atti di Nascita<br />
della Parrocchia ...». Ovo i još drugog, o<br />
čemu ću ti nešto pisat, mi je dajo i govorijo<br />
jedan gospodin Aleksandar, ako sam dobro<br />
upamtijo, reče mi da je Petrova mate Antica<br />
sestra njegova dida Joze.<br />
Prije toga nas je upozna sa babom<br />
Ivkom, koja nam je ponudila «sto vrsta<br />
kolača». Baš i‘ je bilo čudo, makar koliko je<br />
imala godina (97), a svi su bili, «jedan bolji<br />
i lipši od drugoga».<br />
Arhivski izvori 18. stolića svidoče da<br />
obitelj Perica potiče od slavnog hrvatskog<br />
plemena Kačić.<br />
Već u pučkoj školi Petar Perica je poče<br />
sastavljat pismice. Nakon pučke škole<br />
pohađa gimnaziju u Travniku, i iako je bijo<br />
boležljiv (vidi se iz pisma materina mu brata<br />
Joze, od 21. siječnja 1901.g.), u dvadesetoj<br />
godini stupa u Družbu Isusovu. Za redovnika<br />
se formira u Češkoj, Austriji i Slovačkoj,<br />
a bogoštovlje završava u Innsbrucku te je<br />
zaređen za svećenika 26. srpnja 1914.g.<br />
Službova je u Zagrebu, Travniku, Splitu,<br />
Šibeniku i od 1937.g. u Dubrovniku «gdje<br />
kao superior Isusovačke rezidencije i neumorni<br />
duhovni i kulturni radnik djeluje do<br />
smrti 1944.g.».<br />
Za života nije pisa čudo književni sastavaka,<br />
ali šta je napisa to je bilo ono pravo.<br />
Početkom dvadesetog stolića pojavijo se<br />
nekakav «Pokret» di su pisali samo blasfemije<br />
i uvride o Isusu Kristu, bez obzira na to<br />
šta u Bibliji stoji da je Isus «prošao zemljom<br />
čineći dobro» (Dj. 10,38).
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Perica - izvod<br />
«Stoga je razumljiv duhovni revolt oca<br />
Perice. Sve njihove hule pisac pobija snažnim<br />
perom, a svoje tvrdnje kao i primjere<br />
iz povijesti pisac potvrđuje citatima, kojih<br />
ima preko stotinu. Iz knjižice se uočava<br />
široko znanje i visoka razina Peričina duha,<br />
koja protivnika niti mrzi, niti proklinje, nego<br />
ga samo sažalijeva». Na jednom mistu o.<br />
Perica ima misa‘, iz sadašnje suvremene<br />
teologije: «Bogobojazan inovjerac može<br />
biti Bogu kud i kamo draži od nemarna<br />
katolika».<br />
O pismama je lakše, a one su i lipše, pa<br />
o tome dr. fra Karlo Jurišić piše: «Doduše,<br />
većina je Peričinih pjesama pala u zaborav,<br />
ali dvije su na ustima običnoga puka odnijele<br />
sve rekorde i postale najpopularnije<br />
hrvatske crkvene pjesme. To su pjesme<br />
«Do nebesa», koju je Perica u prigodi svete<br />
jubilarne 1900. godine spjevao kao gimnazijalac<br />
petoga razreda u devetnaestoj godini<br />
života, i «Zdravo Djevo» koju je kao mladi<br />
Isusovac u dvadeset trećoj godini, također<br />
u Travniku, spjevao 1904.g. u prigodi 50.-te<br />
obljetnice dogme Neoskvrnjenoga začeća<br />
Marijina». Ovo su dvi pisme ka narodne<br />
budnice i davorije.<br />
Kad čovik dođe do rodne kuće o. Perice<br />
i pogleda iznad di se dižu biokovske<br />
okomite stine, priko tisuću metara, u koje<br />
udaraju oluje i gromovi, ruše se bujice i slapovi,<br />
uz buku, tutnjavu i orljavu, to se mora<br />
duboko urezat u dušu i pamćenje. Isto je i<br />
kod obližnje crkve sv. Ante di se je o. Perica<br />
krstijo. Takav opori i žilavi Podbiokovac<br />
je moga napisat pismu DO NEBESA, sa<br />
snažnom dinamikom glagola: «nek se ori»,<br />
«tu se ori», «neka jeknu», «neka grmi», «neka<br />
bjesni», «neka lomi» i «gromki glas».<br />
Riči ove pisme uglazbijo je travnički<br />
isusovac Milan Smolka, po narodnosti Čeh.<br />
O ovoj pismi književni kritičar Petar<br />
Grgec (1890. – 1962.) piše:<br />
49
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Rodna kuća<br />
„Po estetskoj vrijednosti spjevana je<br />
u stilu naših svjetovnih budnica i davorija<br />
Šenoina, Harambašićeva i Badalićeva vremena.<br />
Ali se s njome dogodilo kao i s mnogim<br />
drugim jednostavnim tekstovima, koji<br />
su postali slavni ne toliko radi umjetničkih<br />
savršenosti koliko radi pokretanja narodne<br />
duše. Uglazbljena od magistra Milana Smolke,<br />
da bude izraz raspoloženja i posvetnica<br />
hrvatske mladeži u svetoj jubilejskoj godini,<br />
bila je himna doskora preuzeta od svih hrvatskih<br />
katolika. Gdjegod se čula narodna<br />
himna «Lijepa naša domovina», tamo je za<br />
njom došla i posvetnica «Do nebesa nek se<br />
ori». Mladići, muževi, djevojke, žene, djeca,<br />
starci i starice u svim hrvatskim krajevima<br />
ponavljali su s oduševljenjem riječi: Isukrste<br />
Srcu tvom – s nama naš se kune dom:<br />
Dušom tielom viek sam tvoj – za krst časni<br />
bijuć boj...“.<br />
Nikada ni jedna hrvatska religiozna pjesma<br />
nije izvršila tolikoga organizatorskog<br />
50<br />
zadatka kao Peričina sveta davorija, «Do<br />
nebesa nek se ori».<br />
Druga Peričina pisma «Zdravo Djevo»,<br />
koja je postala najpoznatija hrvatska marijanska<br />
pisma, nastala je 1904.g. I ona<br />
je imala sve odlike davorije, ali je napjev<br />
prema češkoj crkvenoj pismi, «Tisicraz pozdravujeme<br />
teba», koju je čujo u Velehradu<br />
(Pragu) dok je tamo bijo isusovački novak.<br />
Hrvatski glazbenik Vladimir Stahuljak<br />
(1876. – 1960.) ju je prilagodijo Peričinu<br />
hrvatskom tekstu.<br />
O pismi «Zdravo Djevo» spomenuti<br />
prof. Grgec piše:<br />
„Uspjeh je gotovo jednak kao kod pjesme<br />
«Do nebesa nek se ori». Za kratko<br />
vrijeme postala je najraširenija hrvatska<br />
Marijina pjesma. I ona je sva sagrađena<br />
na hrvatskoj predaji. Tradicionalizam je<br />
i tu zapalio u hrvatskim srcima neslućen<br />
žar. Stihovi su zreliji i puniji nego u pjesmi<br />
«Do nebesa nek se ori». A inače je simbolika<br />
svetih djedovskih bojeva i neokaljanog<br />
barjaka ostala ista. Vanjština je opisana<br />
kao u Lurdske Gospe. Svakako je pjesma<br />
postala omiljela među hrvatskim katolicima<br />
najviše radi napjeva: «Rajska Djevo,<br />
Kraljice Hrvata ...»“.<br />
Na svim hrvatskim crkvenim proslavama<br />
u Domovini i širom svita, ove obe pisme<br />
su ostale neizostavni dijo crkvenog glazbenog<br />
programa. Najviše ljudi na jednom<br />
mistu i‘ je pivalo dana 11. rujna 1994.g. na<br />
hipodromu u Zagrebu, prid iznenađenim i<br />
oduševljenim papom Ivanom Pavlom II.. Za<br />
većinu je osta u pamćenju ispraćaj dragoga<br />
pape Ivana Pavla II. u Solinu, 4. listopada<br />
1998.g., kod drugog posjeta Hrvatskoj,<br />
kada je sa mladima tako radosno, na hrvatskom<br />
jeziku, piva «Zdravo Djevo».<br />
Dragi dide Ive, evo ove godine prolazi<br />
65 godina od smrti o. Petra Perice, od kada<br />
je ubijen, 24/25. listopada 1994.g., na otočiću<br />
Daksi kod Dubrovnika. Tada je ubijeno
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
51
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
49 ljudi, uglavnom intelektualaca, a među<br />
njima je bilo i 7 svećenika.<br />
Pri odvođenju iz samostanske sobice<br />
o. Perica mirno reče: «Presveto Srce Isusovo,<br />
ako je žrtva za te, neka bude, rado je<br />
primam. Smiluj mi se!»<br />
Zašto je bilo toliko najžalosniji, najtragičniji<br />
i najkrvaviji događaja (ubojstava)<br />
nakon pristanka borbi? Zar je mora bit «rat<br />
posle rata», kako su neki bezdušno govorili?<br />
Više godina kašnje, ipak se počelo<br />
o tome češće pisat. Nastalo je nekoliko<br />
«prekrasnih članaka o divnoj pojavi čovjeka<br />
malena stasom, a velika duhom, isusovca<br />
o. Petra Perice, pjesnika, sveca i mučenika<br />
iz male Kotišini pod Biokovom». Mnogi Kotišani<br />
i Makarani su tada mogli reć: «Dakle,<br />
ipak se zna!»<br />
Dragi dide Ive, dugo vrimena su spomenute<br />
dvi pisme bile jedine uglazbljene<br />
Peričine pisme. Evo baš mi je nikidan pisa<br />
barba Aleksandar i kaže da je on još prije<br />
dvanaest godina (1997.) napisa note za<br />
treću pismu o. Perice, koja se zove, «VITEŽE<br />
52<br />
SLAVNI», a ka šta se vidi na slici dila nota,<br />
ona je posvećena sv. Klementu, zaštitniku<br />
Makarske. Još mi reče da je tu pismu volila<br />
i baba Ivka, i da je zbor HKD «Napredak» iz<br />
Makarske u prigodi 65. godišnjice Peričine<br />
smrti u njegovu čast ima svečani koncert u<br />
crkvi sv. Ignacija (Isusovci) u Dubrovniku,<br />
25. listopada 2009.g., a da je baš taj dan,<br />
u to vrime, baba Ivka «otišla po ključe» kod<br />
sv. Petra, i da su joj siguro put pokazali sv.<br />
Josip i Gospa, jer i‘ je toliko volila i čudo<br />
molila, a oni uvik pomažu onom ko i‘ moli<br />
i traži pomoć.<br />
Dragi dide, siguro si sve razumijo šta<br />
sam ti sada napisa.<br />
Uvik si govorijo, ne dulji sinko, ne dulji,<br />
zato odma prikidam pisanje prije nego te<br />
zaboravim u ime svi, a najviše ja, lipo pozdravi<br />
tvoj mali unuk Branimir.
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
kronika izgradnje Crkve sv. marije<br />
u Biskupiji kraj knina<br />
Mještani našeg <strong>Siverić</strong>a svake godine<br />
redovito su hodočastili crkvi Sv. Marije u<br />
Biskupiji, pa se to hodočašćenje održalo sve<br />
do danas. Istina, prije je to hodočašćenje<br />
bilo masovnije, jer je i svita bilo mnogo više<br />
nego danas, a mnogi su tada hodočastili<br />
pješice.<br />
Najviše hodočasnika išlo je vlakom<br />
sa željezničke postaje u <strong>Siverić</strong>u (‘’makinjom<br />
parnjačom’’) do željezničke postaje<br />
Kaldrma, a odatle bi se nastavilo pješice do<br />
crkve u Biskupiji.<br />
Želja nam je skrenuti pozornost našim<br />
danas živim Siverćanima, da je u vrijeme<br />
gradnje crkve Sv. Marije u Biskupiji u Kninu<br />
bio gvardijan i župnik samostana Sv. Ante<br />
naš mještanin Siverćanin fra Bernardin<br />
Topić, preko kojeg se odvijala gotovo sva<br />
organizacija<br />
izgradnje novopodizane crkve, o čemu<br />
mi je više puta pričao, spominjući suradnju<br />
s Ivanom Meštrovićem i umjetnikovu veliku<br />
zauzetost za izgradnju crkve, a na samoj<br />
proslavi i blagoslovu crkve uz mnoge naše<br />
Siverćane, bili su prisutni naši fra Lujo (Luiđi)<br />
Mrđen i kateheta fra Petar Topić, zvani<br />
Maćuka, uz mnoštvo svećenika.<br />
Zanimljivo je spomenuti i to da je prilikom<br />
proslave i blagoslovom crkve na<br />
novim zvonima slavio naš mještanin Ive<br />
Šiklić- Piva. Bilo mu je tada 14 godina, o<br />
čemu ima njegov razgovor<br />
(intervju) u Glasniku Sv. Ante župe<br />
Knin – Br. 1/14/ Božić 2008.<br />
U želji da podrobnije upoznamo naše<br />
Siverćane i druge čitatelje lista SIVERIĆ o<br />
tim događajima, donosimo izvadak iz Kronike<br />
Franjevačkog samostana Sv. Ante u<br />
Kninu o samom tijeku izgradnje crkve Sv.<br />
Marije u Biskupiji. Slijedi zapisnik iz Kronike<br />
Franjevačkog samostana Sv. Ante u Kninu<br />
iz tog vremena:<br />
“godina 1938.<br />
dne. 8. 2. 1938.<br />
Večeras je držao sjednicu odbora za rađu<br />
crkva sv. Marije u Biskupiji. Od početka<br />
rađe pa do danas sakupljeno je svega dinara<br />
220.524 a potrošeno dinara 250.272.<br />
dne. 14. 2. 1938.<br />
Na podne o. gvardijan sa dva odbornika<br />
pošao u Zagreb skupljati milodare za<br />
crkvu u Biskupiji. (…)<br />
dne 28. 2. 1938.<br />
Jutros je o. gvardijan pošao u Šibenik<br />
da se sporazumi sa preuzvišenim biskupom<br />
dr. J. Miletom radi blagoslova zvona<br />
u Biskupiji. (…)<br />
dne. 11. 3. 1938.<br />
Jutros je o. gvardijan sa g. Lipnjakom<br />
pošao u Sarajevo ne bi li nagovorio nadbiskupa<br />
preuzvišenog dr. I. Šarića da bi i on<br />
nabavio jedno zvono ( srednje) za crkvu u<br />
Biskupiji.<br />
dne. 29. 3. 1938.<br />
Odbor za rađu crkve u Biskupiji održao<br />
u samostanu sjednicu kojoj su prisustovali:<br />
53
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
gosp. Mate Šarić, Joso Krpan, Marko Grgić,<br />
Vice Musić, Petar Jukić, Nikica Tilić, gvardijan<br />
o. fra B. Topić, vikar o. fra P. Perišić i<br />
tajnik Ivo Krvavica. Na sjednici pretresati<br />
su računi. (…)<br />
54<br />
dne. 30. 3. 1938.<br />
Večeras se opet u samostanu sastao<br />
odbor za rađu crkve u Biskupiji te je pretresao<br />
račune o rađi sve do danas. Bili su<br />
prisutni svi jučerašnji… predsjednik Joso<br />
Slavić – Ku… i podpredsjednik Jandrija<br />
Ćurko. Gosp. Mirko Lipnjak spriječen je<br />
bolešću. Računi su našasti u redu.<br />
dne. 3. 4. 1938.<br />
Došlo 5 zidara da dovrše zvonik u Biskupiji<br />
na novoj crkvi.<br />
dne. 6. 4. 1938.<br />
(…) O. gvardijan pošao u Split, a vikar u<br />
Biskupiju da pregleda radene na Crkvi (…)<br />
dne. 26. 4. 1938.<br />
Došao iz Zagreba odaslanik Ivana<br />
Lebiša (koji salijeva zvona) da razmiri u<br />
Biskupiji zvonik.<br />
dne. 3. 5. 1938.<br />
O. vikar pošao na Kijevo sa autom<br />
g. V. Ferića da doveze pržine za crkvu u<br />
Biskupiju.<br />
dne. 4. 5. 1938.<br />
(…) Večeras u 8 30 sastao se je Odbor<br />
za rađu crkve u Biskupiji u svrhu da pregleda<br />
račune. Bili su prisutni: predsjednik<br />
J. Slavić, g. Lip… Mate Šarić, Joso Krpan,<br />
Vice Musić, o. B. Topić , o. P. Perišić, tajnik i.<br />
Krvavica i računovođa Nikica Filić. Računi<br />
su našasti u redu. Kako je na crkvi izvanski<br />
rad pri svrhi, biva, da se je nadati da će biti<br />
do druge nedjelje biti dovršeno, zaključeno<br />
je da svi odbornici pođu u došastu nedjelju<br />
u Biskupiji obići rađu crkve.<br />
dne. 10. 5. 1938.<br />
(…) Popodne o.vikar pošao u Biskupiju<br />
i ponio nacrt za postavljanje križa na<br />
zvoniku.<br />
dne. 15. 5. 1938.<br />
Nedjelja. U 10 sati pred podne pošli su<br />
u Biskupiju u velikom Ivankovića autu iz<br />
Benkovca članovi Odbora i još toliki građani,<br />
pun auto 40 osoba. Tamo su našli dosta<br />
svijeta katoličkoga i pravoslavnoga pak su<br />
se fotografirali. Od Odbora su bili: M. Sarić,<br />
M. Lipnjak, J. Krpan, M. Grgić, o. B. Topić,<br />
o. P. Perišić, i I. Krvavica tajnik.<br />
dne. 6. 7. 1938.<br />
O. gvardijan je pošao u Split radi oltara<br />
za crkvu u Biskupiji, koga je napravio kipar<br />
I. Meštrović.<br />
dne. 7. 7. 1938.<br />
Večeras je dovezeno iz Splita sa autom<br />
i prikolicom kamenje za oltar u Biskupiji.<br />
Noćas su došli iz Splita na konak i večeru:<br />
dr. Abramić, dr. Karaman, inženjer Barać,<br />
inženjer F. Kaliterna, dr. I. Despot i kipar I.<br />
Meštrović. Sutradan su pošli u Biskupiju<br />
pak su se povratili na objed u samostan. (…)<br />
dne. 10. 7. 1938.<br />
(…) Pred podne su dovezene iz Splita<br />
sa teretnim autom kamenja za oltar u Biskupiju.<br />
(…)<br />
dne. 12. 7. 1938.<br />
Večeras je odvezeno sa autom g. Radića<br />
za crkvu u Biskupiji 3000 kilograma<br />
klaka i 1000 cimenta. Zanatlije iz Splita<br />
počeli su napravljati oltar i luk pred njim.
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
dne. 23. 7. 1938.<br />
Radeni rade oko podizanja oltara u<br />
Biskupiji. Također se čiste zidine stare<br />
bazilike.<br />
dne. 28. 7. 1938.<br />
U Biskupiji popločavaju crkvu. Salidž<br />
je poklonio inženjer stric kipara Meštrovića.<br />
dne. 29. 7. 1938.<br />
O. gvardijan pošao za 3 dana u Split u<br />
poslu crkve u Biskupiji. (…)<br />
dne. 1. 8. 1938.<br />
Na crkvi u Biskupiji dovršene su sve<br />
rađe osim inkarta.<br />
dne. 8. 8. 1938.<br />
(…) Večeras je držao u samostanu<br />
sjednicu odbor za rađu crkve Naše Gospe<br />
u Biskupiji u svrhu da se dogovori radi<br />
proslave blagoslova crkve, koja će biti dne<br />
18 rujna t.g (…)<br />
dne. 10. 8. 1938.<br />
Došli su radeni iz Splita radi inkartovanja<br />
crkve u Biskupiji. Jučer je dovežen<br />
vagon pržine iz Samobora za crkvu u<br />
Biskupiji.<br />
dne. 18 .8. 1938.<br />
(…) Večeras u 8 sati držali su sjednicu<br />
pododbori za proslavu pri posveti crkve u<br />
Biskupiji.<br />
dne. 19. 8. 1938.<br />
Po podne došli preko Biskupije u 2<br />
auta: kipar Meštrović, slikar Kljaković, sef<br />
banov. građanskog odjela Stella, arheolog<br />
Karama… Victoria. Jutros je došao slikar<br />
Šimunović da pomogne slikati u Biskupiji<br />
gos. Kljakoviću.<br />
dne. 21. 8. 1938.<br />
Danas u 2 sata po podne svetčano<br />
odvezena 3 zvona za crkvu „Naše Gospe u<br />
Biskupiji“. Zvona su okićena cvijećem. U<br />
povorci je bilo dosta svijeta 3 (trima) kolima<br />
i pješice. Kola su bila okićena hrvatskom<br />
zastavom. Pred povorkom stupao je konjanik<br />
sa hrvatskom zastavom. Od svećenika<br />
bili su: gvardijan – župnik o. B. Topić, vikar<br />
o. P. Perišić i Župnik Vrpolja o. Šimić. Pred<br />
crkvom se igralo kolo.<br />
dne. 22. 8. 1938.<br />
Danas je odaslanik g. Lebaša iz Zagreba<br />
postavio zvona u zvonik i u 10 sati i<br />
20 časa prozvonila u prisutstvu o . gvardijana<br />
i vikara, te ostaloga svijeta. Zvona su<br />
skladna.<br />
dne. 23. 8. 1938.<br />
Došao je profesor g. Jozo Kljaković<br />
slikati u crkvu u Biskupiji u pomoć g. Šimunovića.<br />
Došao je inženjer Marasović<br />
iz Splita, donio žicu da postavi munjovod<br />
na crkvi u Biskupiji. Danas je bio Urednik<br />
„Jutarnjeg lista“.<br />
dne. 25. 8. 1938.<br />
Večeras je ponovno održata sjednica<br />
odbora za proslavu posvete crkve u Biskupiji.<br />
dne. 28. 8. 1938.<br />
Jutros su pošli u Biskupiju slikar Kljaković,<br />
sin mu, slikar Šimunović. Oko 10,30<br />
sati došao s autom u Biskupiju kipar Meštrović,<br />
stric mu inžinir Petar, i inžinir Marasović<br />
(...)<br />
55
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
56<br />
dne. 4. 9. 1938.<br />
Na podne došao mp. Provincijal Grabić.<br />
Malo poslije stigao autom kipar Meštrović,<br />
brat mu Marko, inženjer Marasović, dva<br />
mlada Nijemca.<br />
dne. 5. 9. 1938.<br />
O. gvardijan, g. M. Sarić, M. Grgić i<br />
Musić Vice pošli su u Zagreb da pozovu<br />
dr. Mačeka na proslavu posvete crkve u<br />
Biskupiji dne 18. tek. mj.<br />
dne. 8. 9. 1938.<br />
Danas je profesor Kljaković završio<br />
u crkvi u Biskupiji na vratima iste sliku<br />
Zvonimira i ostalih. Sutra započima slikati<br />
pokraj oltara.<br />
dne. 9. 9. 1938.<br />
Večeras je održao sjednicu širi odbor<br />
za proslavu u Biskupiji i protresao razna<br />
pitanja. Sa Dušanom i Draganom Marića<br />
pogođen objed za 150 osoba, po osobi din.<br />
55. Večeras je počela devetnica ovđe u crkvi<br />
sv. Ante u čast Naše Gospe u Biskupiji. Devetnicu<br />
je održao <strong>provincija</strong>lov tajnik fra L.<br />
Mrđen. Zadnja 3 dana propovijedao je Mp.<br />
<strong>provincija</strong>l dr. P. Grabić.<br />
dne. 17. 9. 1938.<br />
Za sutrašnju svečanost u Biskupiji došao<br />
je danas popodne vlakom Šibenski<br />
biskup dr. Jerolim Mileta. Dočekan je bio<br />
na kolodvoru od svećenstva fratara, 18<br />
klerika i ostalim građanstvom predvođen<br />
drniškom glazbom. Bio je triunfalno uveden<br />
u crkvu sv. Ante okićenu zelenilom i<br />
mnogim žaruljama. Zatim je biskup Mileta<br />
održao devetnicu a ostali su gosti pridolazili.<br />
Najprije su došli zagrebački nadbiskup dr.<br />
Alojzije Stepinac i hvarski biskup Pušić.<br />
Razumi se da su i oni svetčano dočekani. U<br />
8,30 ( na večer) došao je i Banjalučki biskup<br />
Garić. Potla obavljena devetnica svirala je<br />
na plakati drniška glazba. (…)<br />
dne. 18. 9. 1938.<br />
Posveta crkve „Naše Gospe“ u Biskupiji.<br />
Iz jutra u 5 sati pošao je o. fra P. Perišić u velikom<br />
autobusu sa redateljima, od odbora<br />
za proslavu određenim da zauzmu mjesta<br />
pokraj puteva, počam od željezničke stanice<br />
na Kaldrmi pak sve do crkve u Biskupiji.<br />
U 7 sati došao je u Biskupiju šibenski biskup<br />
dr. Mileta u pratnji konanika Markova i o.<br />
gvardijana – župnika o. B. Topića. Za tim<br />
su došli autobusom ex <strong>provincija</strong>l dr. fra S.<br />
Petrov, lektor bogoslovlja iz Makarske dr. fra<br />
Božo Vuco sa svojih 28 klerika i ašištenata.<br />
U 7,30 počeo je biskup dr. Mileta posvećivati<br />
crkvu, koja je trajala blizu 4 sata. Preko<br />
posvete crkve biskup Garić blagoslovio je<br />
zvona. Bilo je dosta kumova. U 11 sati hvarski<br />
biskup Pušić počeo je staroslavensku<br />
misu na zidini stare bazilike u prisutnosti<br />
nadbiskupa dr. Stepinca i biskupa Garića<br />
te mase ostaloga svijeta. Misu su pjevali<br />
franov. klerici iz Makarske pod ravnanjem<br />
lektora dr. fra B. Vucom. Preko svete mise<br />
propovijedao je isti. preuz. Biskup Pušić<br />
a na svrhi mise izrekao je krasan govor<br />
zagrebački dr. Stepinac.<br />
Potle sv. Mise i odrješenja nad kosturnicom<br />
držali su govor od odaslanika Mačekova<br />
dr. Maijera i još nekih. Zatim je slijedio<br />
zajednički objed za 100 osoba. Preko objeda<br />
bilo je toliko govora.<br />
Od provincije presvetoga odkupitelja<br />
sudjelovali su svečanosti: Gvardijan – župnik<br />
kninski o. fra B. Topić, vikar o. fra P. Perišić,<br />
kateketa o. fra P. Topić, pomoćnik o. fra F.<br />
Bilokapić, župnik Kruševa fra A. Pavlov,<br />
karinski gvardijan fra T. Silov, župnik Piromatovaca<br />
fra P. Boljat, gvardijan Visovački fra<br />
B. Vrcan, župnik Miljevački fra L. Jurenović,
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
župnik drniški fra P. Berković, pomoćnik<br />
drniški fra B. Vugdelija , pomoćnik prominski<br />
fra B. Librenjak, župnik prominski fra V.<br />
Rosandić, župnik Konjevratski fra J. Matić,<br />
župnik Varoš – Šibenik fra G. Bedrica, Upravitelj<br />
„Tiskare“ Kačić fra B Buljević, župnik<br />
Vrpoljski fra L. Šimić, Provincijal dr. fra P. Gabrić,<br />
<strong>provincija</strong>lov tajnik fra L. Mrđen, učitelj<br />
novaka iz Visovca fra A. Bukić, iz samostana<br />
na Dobromu fra V. Bilobik, iz samostana<br />
sinjskog fra V. Lovrić, župnik Drn. Gradca fra<br />
L. Plepel, župnik Blizne fra I. BEzina, profesor<br />
s naše gimnazije u Sinju fra Š. Jelinčić,<br />
fra I. Hrstić, fra D. Šulenta, fra A. Budimir,<br />
zagrebački gvardijan fra M. Vodanović, iz<br />
zagrebačkog samostana fra J. Šetka i fra M.<br />
Lapić, omiški gvardijan fra J. Mikulić, sinjski<br />
župnik fra. A. Zjačić, iz imotskog samostana<br />
fra S. Kutleša i kateketa fra I. Vuković, župnik<br />
imotskog fra B. Jelinčić, župnik Kijeva fra P.<br />
Mandac, župnik Velikog Brda fra I. Abrus, fra<br />
M. Kelava, fra Š. Makoč, fra B. Šipić, župnik<br />
Mirlovački fra Ž. Carev, župnik Neretvanski<br />
fra. F. Barić, iz Sinja ex prov. Dr. S. Petrov, iz<br />
Makarske dr. fra B. Vuco, dr. fra A. Jadrijvić<br />
i fra l. Bajić, iz makarske lektor fra P. Čapkun<br />
i 28 klerika iz Makarske. Daklen svega nas<br />
franjevaca brojem 77.<br />
Bilo je dosta i mirskih svećenika i ostalog<br />
svijeta od 7800 duša.<br />
Zvonile su dvi glazbe, drniška i Imotska.<br />
Od ranog jutra do kasne večeri auti i<br />
autobusi sveđer su svijet prevažali. (…)<br />
dne. 23. 9. 1938.<br />
Pošao je o. gvardijan sa inžinjerima<br />
u Biskupiju da ustanove gđe bi se imala<br />
ziđati gustirna.<br />
dne. 26. 9. 1938<br />
O. vikar pošao je u Biskupiju jer se počimlje<br />
kopat pokraj crkve za novu gustirnu,<br />
koju radi Banovina na svoj trošak 32.500<br />
dinara. Držat će 620 hektolitara.<br />
dne. 16. 11. 1938.<br />
Večeras došao iz Splita inženjer Marasović<br />
da pogleda crkvu u Biskupiji jer<br />
propušta vodu<br />
godina 1939.<br />
dna. 21. 1. 1939.<br />
Danas je kipar pošao g. Ugo Ševljević<br />
u Biskupiju da po želji g. kipara I. Meštrovića<br />
fotografira razne položaje crkve „Naše<br />
Gospe“ u Biskupiji.<br />
dne 31.1. 1939.<br />
Primljeni iz Zagreba kalež i kandela.<br />
Kalež je kupilo za crkvu u Biskupiji „ Društvo<br />
katoličkih žena u Kninu“ a kandela<br />
gospođa liječnika dr. Šlajmera.’’<br />
Priredio Ivan Topić<br />
57
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Godine 312 pred samu bitku kod Mulvijeva<br />
mosta, rimskom Caru Konstantinu,<br />
prema legendi, ukazao se križ s natpisom<br />
- In hoc signo vinces! (U ovom znaku<br />
pobjeđuješ). Car je odmah naredio da svi<br />
vojnici na svoje štitove stave znak križa.<br />
U tom znaku je hametice porazio vojsku<br />
uzurpatora Maxentiusa. To je bio uvod u<br />
Milanski edikt kojim je po prvi put kršćanstvo<br />
izjednačeno sa drugim religijama u<br />
Rimskom Carstvu, ili jasnije kazano – kršćanstvo<br />
dobilo slobodu javnog djelovanja.<br />
U svakom slučaju riječ je o jednom od prijelomnih<br />
trenutaka u povijesti kršćanstva.<br />
Od tog momenta križ je pobjedonosno<br />
postao javni znak i simbol koji predstavlja<br />
misterij Krista.<br />
Križ nikako nije ideološki znak ili simbol,<br />
on je mnogo, mnogo više – križ je<br />
simbol misterija žrtvovanja za ljubav čovjeka,<br />
misterij Krista. Političke simbole na<br />
javna mjesta postavljaju političke pristaše,<br />
a skidaju ih politički protivnici. Sa križem<br />
je situacija posve drugačija. Križ postavlja<br />
Ljubav, a skida ga Mržnja – želi ga Dobro, a<br />
ruši ga Zlo. A Ljubav i Mržnja, te Dobro i Zlo<br />
su opće i vječne kategorije i nemaju ništa<br />
zajedničko s nekim političkim pokretom<br />
ili ideološkom usmjerenošću. Kao što su<br />
dan i noć vječni i nemaju nikakve veze sa<br />
politikom.<br />
Ako se sa najvišeg državnog mjesta<br />
poziva na izbacivanje križeva iz javnih prostora,<br />
to pokazuje da u toj državi do kraja ne<br />
vlada sloboda, prvenstveno ne ona vjerska i<br />
da to državno uređenje nije do kraja sačinjeno<br />
po mjeri 95% kršćanskog stanovništva<br />
58<br />
in HoC signo vinCes!<br />
u slučaju Hrvatske, koje prihvaća križ i po<br />
njemu pokušava živjeti.<br />
Jednako tako, ako ne još i gore, bila bi<br />
naredba vlasti da se križevi postave u sve<br />
javne prostore, institucije vlasti i slično.<br />
Križ simbolizira misterij žrtve za ljubav<br />
čovjeka, zato se križu ne može naređivati<br />
gdje će biti postavljen, jer njega postavlja<br />
Ljubav,<br />
A Ljubav, jednako kao i Križ nije moguće<br />
pobijediti. To nije uspjelo ni brojnim<br />
diktatorima i zločincima poput Dioklecijana,<br />
Napoleona, Lenjina, Staljina, Broza,<br />
kao ni Narodnoj (komunističkoj) fronti Španjolske<br />
kada su javno organizirali streljanje<br />
križeva i raspela po gradskim trgovima, i sl.<br />
Skoro dvije tisuće godina postojanja Križa,<br />
svakome, iti malo razumnom čovjeku<br />
pokazuje – da Križ nije moguće pobijediti.<br />
Zato svaki napad na Križ je sulud jer<br />
je to napad na Ljubav, koju ljudi nose u<br />
svojim srcima. Ljubav se može pobijediti<br />
samo još većom ljubavlju, a nikako<br />
nasiljem i mržnjom. Svaka politika, osim<br />
politike Dobra je pred Križem nemoćna.<br />
A Krist je najveća Ljubav koja je do sada u<br />
povijesti poznata. Mrze ga i ne prihvaćaju<br />
oni koji ga nisu upoznali, ili se nisu potrudili<br />
upoznati ga.<br />
Zato oni koji javno pozivaju na izbacivanje<br />
križeva iz javnih prostora, gdje nisu ni<br />
unešeni po nečijoj naredbi, a najmanje po<br />
naredbi vlasti, pokazuje da takva osoba u<br />
sebi samoj nema izgrađene duhovne vrijednosti,<br />
i da zapravo ne zna i sama što govori,<br />
a još manje što u javnosti znače njezine<br />
nebulozne izjave o križu. To posebno bolno
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
osjeća cijela Hrvatska iz dva razloga. Prvi<br />
je svakako što je Katolička crkva u Hrvata,<br />
neusporedivo najzaslužija za kakav takav<br />
opstanak ovog naroda na njegovome tlu,<br />
a druga je što su naši branitelji u Domovinskom<br />
ratu nosili krunice s križem oko svojih<br />
vratova – i sada njihov vrhovni zapovijednik<br />
u miru naređuje da se križevi izbace iz javnih<br />
prostora.<br />
Za nešto više od dvadesetak godina,<br />
točnije 2033.g napunit će se ravno dvije<br />
tisuće godina od razapinjanja Krista na križ<br />
na Golgoti. I dogodit će se da će te godine<br />
po čitavom svijetu na brdima i uzvisinama<br />
biti postavljeno na tisuće križeva i to vrlo<br />
velikih. Kao što su jednako tako i brojni<br />
križevi postavljeni i 1933. g.<br />
In hoc signo vinces – i ti naša Hrvatska!<br />
I zato ti je krajnji čas da na ovim predstojećim<br />
predsjedničkim izborima izabereš<br />
kršćanskog vladara, da se vratiš tradiciji<br />
hrvatske srednovjekovne države, kada su<br />
naši odreda časni kneževi i kraljevi isticali<br />
da su – katolički vladari. A jednako tako<br />
kasnije i naši časni banovi. I na kraj pameti<br />
im nije padalo da naređuju izbacivanje križeva,<br />
već su stalno isticali da se bore - za<br />
krst časni i slobodu zlatnu!<br />
Mile Prpa<br />
Zagreb,22.08.2009.<br />
idi i oBnovi moju Hrvatsku<br />
Ovaj članak započet ću citatatom iz Wikipedije o sv. Franji Asiškom,<br />
povodom osamstote godišnjice osnivanja Franjevačkog Reda male braće:<br />
„Nakon viđenja u crkvici svetog Damjana<br />
u Asizu, u kojem mu Krist s križa<br />
kaže: „Franjo, idi i obnovi moju Crkvu“,<br />
počinje popravljati tu ruševnu crkvu<br />
(najprije urušenu zgradu mjesne crkve)<br />
Zar vas ova situacija u kojoj se našao<br />
Franjo, tada još kao običan mladić,<br />
ne podsjeća na našu Hrvatsku i na njenu<br />
gospodarsku i socijalnu situaciju. Hrvatsku<br />
urušenog gospodarstva, raslojenog<br />
društva, siromaštva i neimaštine, srozanog<br />
morala. Hrvatsku izgubljenu u samoj<br />
sebi. (Najteže je pronaći nekoga tko se<br />
izgubi sam u sebi). Tko će popraviti našu<br />
Hrvatsku, poput sv. Franje koji je „naredbu“<br />
shvatio u doslovnom smislu – pa je počeo<br />
popravljati zgradu mjesne ruševne crkve.<br />
Ali ubrzo je uvidio da Krist nije mislio na ruševnu<br />
zgradu stare crkvice, već na urušeno<br />
duhovno stanje njegove cjelokupne Crkve<br />
svugdje u svijetu.<br />
Ovih dana, poput gnjuraca iz vode,<br />
izronili su gotovo svi potencijalni kandidati<br />
za predsjednika RH, oni slijeva i oni zdesna,<br />
oni iz sredine i svi imaju nekakve svoje<br />
(nenapisane) gospodarsko-političke programe<br />
kojima misle popraviti urušeno hrvatsko<br />
gospodarstvo, zaustaviti financijsku<br />
59
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
zaduženost, otvoriti nova radna mjesta i<br />
u svakom smislu svi su puni planova, a<br />
nadasve obećanja, realnih ili nerealnih to<br />
je potpuno svejedno jer se u vrijeme izbora<br />
na to ne gleda. Poput sv. Franje koji najprije<br />
popravlja urušenu zgradu mjesne crkve,<br />
pokušavaju popraviti gospodarski urušenu<br />
zgradu hrvatske države.<br />
Budućnost će pokazati na koga će ovaj<br />
put biti uprt prst Božji – IDI I OBNOVI MOJU<br />
HRVATSKU! Oni duhovno pronicljivi dobro<br />
znaju da smo mi kao narod pod posebnom<br />
moralnom paskom. U Hrvatskoj i u cijelom<br />
hrvatskom nacionalnom corpusu u svijetu<br />
došla je na red - duhovna obnova njenog<br />
naroda, koja je, sa Božjeg stajališta, neusporedivo<br />
značajnija od njene materijalne<br />
obnove. Premda za naše ljudske potrebe<br />
svakako da je iznimno važna i njena materijalna<br />
obnova.<br />
60<br />
gloria<br />
(Uglazbio: Vjekoslav Vila)<br />
Razbuktala se moja crvena ruža,<br />
Rascvjetao taj bijeli jorgova.<br />
I zumbul plavi cvijet već pruža.<br />
Za tebe, Tebe Croatio – dobar dan!<br />
Glasala se moja tiha nada,<br />
molitva mi uslišena biva.<br />
Sanak što si snivala tada.<br />
Stasala je to stvarnost živa.<br />
Gloria! Gloria! Sa zvonika zvone.<br />
Neka snaga u tebi se spravlja.<br />
Tvoj brod više ne može da tone,<br />
Ta lađa sad nova jedra stavlja.<br />
Mile Prpa<br />
Ali teško ćemo naći kandidata koji bi<br />
mogao popraviti urušeno duhovno stanje<br />
Hrvatske, svakog njenog čovjeka kao pojedinca,<br />
ali i njen narod kao kolektivitet. To<br />
stanje je toliko loše, a trebali bismo postati<br />
uzor čitavom svijetu, da bismo opravdali<br />
Božju milost koja nam se desecima zadnjih<br />
godina izravno iskazuje, i koja nas je spasila<br />
od potpunog uništenja.<br />
Kako je u Hrvatskoj ipak vrijeme slobode,<br />
a htjeli mi to ili ne, ono je za vrijeme<br />
izbora još više istaknuto jer se javno bore<br />
suprostavljeni kandidati, suprostavljeni po<br />
svojim programima, ali još više sa svojim<br />
suprostavljenim „istinama“i interesima. A<br />
te njihove „istine“, povijest je pokazala da<br />
se često znadu razbiti o glavu naroda. Zato<br />
svestrano rešetanje svakoga kandidata,<br />
beziznimno svakoga koji se kandidira – je<br />
jedini nacionalni interes. Narod unaprijed<br />
mora znati u kakvu ga političku i moralnu<br />
poziciju dovodi pojedini kandidat svojom<br />
pobjedom – bilo onaj slijeva ili zdesna. Bilo<br />
neki neutralni – potpuno svejedno. To je<br />
credo svakih izbora! I naš narod je dovoljno<br />
iskusio kroz svoju povijest da je konačno<br />
naučio i tu lekciju.<br />
Kao prvo i ključno pitanje ovih predsjedničkih<br />
izbora je sljedeće – da li ćemo<br />
dobiti predsjednika koji će biti predsjednik<br />
svih državljana Republike Hrvatske i biti<br />
predsjednik svih Hrvata i Hrvatica vandomovinske<br />
i iseljene Hrvatske (da ga svi<br />
prihvaćaju i doživljavaju kao svog predsjednika,<br />
makar samo u moralnom smislu), ili<br />
će kao i do sada u oba slučaja biti samo<br />
predsjednik tek jednog dijela nacionalnoig<br />
corpusa i to uglavnom dijela onoga u<br />
domovini? Kod glasanja, narod, upravo u<br />
svome interesu i u interesu svoje budućnosti,<br />
u interesu svog opstanka - treba to
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
prepoznati i opredjelit se za čovjeka koji će<br />
biti predsjednik svima. Hrvatska je nezgodno<br />
ideološki podijeljena i na lijeve (koji su<br />
dobro organizirani) i na desne koji nisu tako<br />
dobro organizirani, ali su u većini.<br />
Podijeljena Hrvatska nema budućnosti,<br />
to hrvatski čovjek, od pastira do akademika,<br />
dobro shvaća, kako onaj u domovini<br />
tako i onaj izvan domovine. Možda bi za<br />
svehrvatsko jedinstvo najviše odgovarao<br />
kandidat demokršćanske provenijencije,<br />
koji bi svojom političkom filozofijom<br />
odražavao duh izrazito većinske kršćanske<br />
populacije.<br />
I svaki onaj predsjednički kandidat<br />
koji ne misli biti predsjednik svima<br />
naš barjak<br />
Zastava pakla sad Hrvatskom gazi,<br />
stijeg smrti svud gradove mrvi.<br />
Prasak na prasak u prah srazi<br />
- stoljeća znoja, suza i krvi.<br />
Zastava pakla sije tminu,<br />
ples vampira već pobjedu slavi.<br />
Ali usred noći ljepotom sinu –<br />
Naš barjak; crven, bijel i plavi.<br />
Galebovi bijeli pod njim se jate,<br />
Sokolovi mladi klikću, žarom gore.<br />
Jastrebovi lete, za bitkom pate,<br />
orlovi u boju već se bore.<br />
Diže se barjak djedovinom dragom,<br />
naš ponos, naš danak u krvi.<br />
Diže se gordo novom snagom.<br />
Vitezovi hrabri nosili ga prvi!<br />
Mile Prpa<br />
(državljanima RH i Hrvatima svijeta) mora<br />
računati na to da na ovim izborima neće<br />
proći.<br />
Jer politički imperativ ovog povijesnog<br />
trenutka je da se na predsjedničkom kandidatu<br />
Hrvatska nikako ne smije podijeliti, a<br />
najmanje na ideološkom planu, već upravo<br />
obrnuto da je treba ujedinit unutar sebe, a<br />
posebno domovinsku i iseljenu Hrvatsku.<br />
Hrvatska je podijeljena u dva brojčano<br />
skoro jednaka naroda – domovinskog<br />
i vandomovinskog. Ta dva dijela naroda<br />
treba spojiti u jedno tijelo i u jedan duh, jer<br />
u njima svima kuca isto toplo srce za svoju<br />
Hrvatsku. Dosadašnje vlasti u RH gotovo<br />
da su odbacile vandomovinski nacionalni<br />
corpus. Ujedinjenje ta dva corpusa na nacionalnom,<br />
na moralnom, na kulturnom,<br />
na gospodarskom, na političkom i svakom<br />
drugom planu je – conditio sine qua non<br />
naše opstojnosti. I to, ne bilo kakvo, već njihovo<br />
institucionalno povezivanje. To je povijesni<br />
imperativ ovog političkog trenutka.<br />
I svaki onaj predsjednički kandidat koji<br />
ne ispuni ova oba osnovna uvjeta ( predsjednik<br />
svima, ali i ujedinjenje domovinske i<br />
iseljene Hrvatske) mora računati na to da na<br />
ovim izborima neće proći. Inače mnogima<br />
će biti – uzaludan vam trud svirači!<br />
Zato svi potencijalni kandidati za predsjednika,<br />
kako oni već poznati, tako i oni<br />
koji će istaći svoje kandidature, možda i<br />
neposredno pred same izbore - neka malo<br />
bolje razmisle o svojim programima i o svojim<br />
istinama, ako žele poput Sv. Franje čuti<br />
Božji glas kao glas naroda (vox populi – vox<br />
Dei) – IDI I OBNOVI MOJU HRVATSKU!<br />
Rujan, 2009.<br />
Mile Prpa<br />
61
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
62<br />
kriza je došla k nama<br />
Posve polako u maglenom plaštu/ jutros je ušla u selo, kroz baštu. / List je<br />
za listom, dršćući od straha, / počeo padat od njezina daha. (D. Cesarić)<br />
Kad počnemo osjećati da dolazi kriza,<br />
ona je već dobrano u nama, došla nečujno,<br />
davno – stigla u maglenom plaštu, ali je nismo<br />
prepoznali. Ona je poput reume ušla u<br />
naše zglobove, u naše kukove, u naše kosti<br />
u naš cijeli organizam.<br />
I država je poput ljudskog organizma<br />
podliježe slabosti, reumatizmu, drhtavici,<br />
živi je organizam koji ima svoje cikluse i one<br />
dobre i one loše. Ima svoje vrijeme bijede i<br />
vrijeme prividna izobilja. Ima vrijeme vlasti,<br />
rada i reda - i vrijeme liberalizma, anarhije<br />
i bezvlašća.<br />
Kriza je došla k nama kad smo odbacili<br />
princip – rad, red, disciplina. A uveli<br />
princip - bogati se bogate, a siromašniji još<br />
osiromašuju. Što će reći tko je bliže kasi više<br />
uzima iz kase.<br />
Kriza je došla k nama kad je mnogima<br />
samo njihov novčanik postao važan, a onaj<br />
državni, onaj društveni – iz njeg tko više<br />
jami, jami! A brojni su oni koji su iz njega<br />
jamili! Ne iz njega već iz tvoga, iz moga , iz<br />
našega novčanika. Iz džepa i radnika i seljaka,<br />
iz džepa intelektualca, iz džepa svakog<br />
marljivog i poštenog čovjeka. Kakvih je<br />
mnogo u našoj domovini, ali zbog njihova<br />
poštenja oni koji su preko noći postali moćni,<br />
drže ih naivnima, a time i nesposobnima.<br />
Kriza je došla k nama kad se uselila u<br />
grijeh struktura, u najjaču utvrdu s namjerom<br />
da tamo obitava u izobilju i da bude<br />
nedodirljiva.<br />
Kriza je došla k nama, kad su oni koji<br />
su ušli u vlast, gotovo bez ičega, odjednom<br />
shvatili da njihovom statusu u vlasti treba<br />
odgovarati i njihov materijalni status. A<br />
radom se preko noći nitko nije obogatio,<br />
ali oni sa svojom politikom jesu ... i nikad<br />
im tog bogatstva dosta. Samo ga grabe<br />
još..., još....!<br />
Kriza je došla k nama kad je u medijima<br />
uspješan poslovni čovjek onaj koji<br />
vara i podkrada, a ne onaj koji pošteno i<br />
stručno radi.<br />
Kriza je došla k nama kad na ekranima<br />
stalno gledamo i slušamo lica koja i sama<br />
kažu da ne znaju što je to kategorija – domoljublje,<br />
a ništa ne učinimo da ih maknemo i<br />
da dovodimo ona koja će narod podučavati<br />
i dati mu svekoliku potporu.<br />
Kriza je došla k nama kod novoizabrana<br />
politička garnitura pomisli da s dobivanjem<br />
vlasti – da se dobiva i mudrost i<br />
postaje pametan.<br />
Kriza je došla k nama kad je netko naše<br />
banke predao u ruke strancima, a nakon<br />
tog čina rekli smo za njega da je sposoban<br />
bankar, poslovan čovjek i političar.<br />
Kriza je došla k nama kad su političke<br />
strukture shvatile da je lakše rasprodavati<br />
djedovinu i od te prodaje puniti proračun,<br />
nego organizirati proizvodnju, iznalaziti tržišta,<br />
poticati rad i stvaralaštvo.<br />
Kriza je došla k nama kad smo počeli<br />
trošiti danas, a plaćati sutra. Kad smo počeli<br />
živjeti iznad svojih mogućnosti, kad smo
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
sami sebi govorili ako političari mogu imati,<br />
možemo i mi! U čemu su oni bolji od nas.<br />
Kriza je došla k nama kad se zaduženje<br />
zemlje nije zaduživalo s jednog odgovornog<br />
mjesta, već oni koji su državu zaduživali<br />
nisu znali koliko je zadužena ni tko ju sve<br />
još zadužuje.<br />
Kriza je došla k nama kad smo se<br />
počeli ugledavati u neke druge zemlje koje<br />
su krenule naprijed mnogo bržim koracima<br />
od nas, a uskoro se pokazalo da je njihova<br />
sposobnost počivala na još većem dugu<br />
poput susjedne nam Mađarske.<br />
Kriza je došla k nama kad smo u Hrvatsku<br />
radije puštali špekulantski strani<br />
kapital sumnjiva podrijetla, a još sumnjivije<br />
namjere, a istovremeno nismo dopuštali<br />
našim iseljenicima investiranje u domovini<br />
s njihovim čvrstim, zdravim i potpuno čistim<br />
kapitalom. Nismo im dopuštali jer oni<br />
nisu davali nikakav bakšiš, a kamoli veliki,<br />
onima koji bi im to omogućili. Nismo im<br />
dopuštali jer smo se bojali njihovog utjecaja<br />
na politiku.<br />
Kriza je došla k nama, kad su oni koji<br />
vode državu, plivajući u bogatstvu izgubili<br />
sve orijentitire, pa i one nacionalne i počeli<br />
prezirati sve duhovne i domoljubne<br />
vrijednosti.<br />
Kriza je došla k nama kad smo počeli<br />
progoniti i prepuštati naše časne branitelje<br />
njihovoj sudbini, kad smo pokrenuli sveopću<br />
kriminalizaciju Domovinskog rata,<br />
da bismo udovoljili strancu, koji nas nikad<br />
kroz povijest nije volio.<br />
Kriza je došla k nama, kad pravosuđe<br />
ne može razriješiti krupne malverzacije i<br />
kad za osuđenje nekoga glavna rasprava<br />
traje mjesecima i godinama. A sve se može,<br />
i uvijek se moglo - razriješiti i za nekoliko<br />
dana<br />
Kriza je došla k nama kad je vlast sve<br />
svoje snage usmjerila prema EU integracijama,<br />
a tamo nas nisu htjeli pa su nas<br />
neprekidno ucjenjivali, a mi smo te ucjene<br />
prihvaćali. Uvjeravali smo narod da nam<br />
je jedini spas i jedina svjetlost u EU, a kad<br />
tamo gdje smo toliko htjeli ući – gore nego<br />
u vlastitom dvorištu.<br />
Kriza je došla k nama jer smo nekritički<br />
vjerovali savjetodavcima i političarima<br />
zapada, a zapravo nikad im se nije smjelo<br />
vjerovati, rijetki su među njima oni koji su<br />
prema nama imali dobre namjere.<br />
Kriza je došla k nama kad smo dopustili<br />
svekoliku rasprodaju Lijepe naše i<br />
svih njenih najvrednijih i najprofitabilnijih<br />
vrijednosti.<br />
Kriza je došla k nama jer su se u njene<br />
strukture najviše vlasti ugurali i oni koji su<br />
pod nekadašnjim režimom progonili svoj<br />
vlastiti narod, a ni danas ne vole ni narod ni<br />
Hrvatsku ali vole vlast i udoban život koji im<br />
je nehrvatska Hrvatska omogućila.<br />
Kriza je došla k nama kad se umnožilo<br />
bezakonje i kad je ohladnjela ljubav mnogih<br />
– za čovjeka, za brata, za susjeda, za<br />
domovinu, pa i za Boga.<br />
Ova gospodarska kriza u čitavom svijetu<br />
u svojim temeljima ima – krizu morala.<br />
A kriza morala je poput šećerne bolesti u<br />
organizmu – podloga za sve druge bolesti,<br />
pa i one smrtonosne. Na svjetskom planu<br />
nikla je davno, duboko u sebičnosti ljudske<br />
duše, kad je dopušteno privatno vlasništvo<br />
nad novčarskim institucijama (banke, osiguravajuća<br />
društva i sl.) gdje se zarađuje<br />
od prevrtanja novca za novac, što je trebao<br />
biti monopol države, a u stvari radi se o najobičnijem<br />
lihvarstvu zaodjenutom u ruho<br />
visokog bankarstva.<br />
Tamo gdje nema morala caruje laž,<br />
neistina, podastiru se lažni podatci, krivi izvještaji<br />
– pa se slijedom toga donose i krive<br />
odluke, poduzimaju se i krivi koraci. Ubija<br />
se vola zbog jednog šnicla, žrtvuju se sve<br />
vrijednosti. Ova kriza je kriza čovječnosti<br />
gotovo na svim nivoima.<br />
Mile Prpa<br />
63
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Dogodilo se to nedavno u samome<br />
srcu Europe, kad je jedna mala europska<br />
zemlja, (jedna od najljepših zemalja svijeta,<br />
s desetak nacionalnih parkova, s više<br />
od tisuću i tri stotine prekrasnih otoka,<br />
s kristalno bistrim morem, s četrdesetak<br />
čarobnih manje više slapovitih rijeka, puna<br />
ljepote i ugodne klime, tek nedavno izišla iz<br />
nametnutog joj rata, ali kroz svoju povijest<br />
vrlo, vrlo nesretna zbog nesloge, svađe,<br />
mržnje i ljubomore među svojim ljudima,<br />
u njenom tek nekoliko milijuna brojčanom<br />
stanovništvu, a isto toliko, ako ne i više<br />
raseljenom po cijelome svijetu) – dakle,<br />
dogodilo se da su raspisani svenarodni izbori<br />
– za izbor novog Predsjednika te zemlje<br />
s republikanskim uređenjem. Iako Ustav te<br />
zemlje to nije tražio, ali ovaj puta narod je<br />
želio izabrati nešto najbolje, nešto najplemenitije<br />
što je među svojim pripadnicima<br />
uopće bilo moguće pronaći.<br />
I dogodilo se da su se kandidirali brojni<br />
kandidati, kako oni s lijeve, jednako tako i<br />
oni s njene desne političke opcije. Kandidati<br />
različitih političkih stranaka, različitih svjetonazora,<br />
različitih programa, ostvarivih i<br />
neostvarivih, poznatih političara, državnih<br />
dužnosnika, kako onih na vlasti jednako<br />
tako i onih iz oporbe – bilo ih je u startu<br />
barem desetak, uglavnom materijalno vrlo<br />
imućnih i političkih utjecajnih ljudi.<br />
Ali dogodilo se... dogodilo se da se<br />
potiho, gotovo neprimjetno, kandidirao i<br />
jedan pjesnik, za kojeg je malo tko čuo, a<br />
kamoli mogao povjerovat da bi mogao proći<br />
na izborima..! I dogodilo se, na sveopće<br />
64<br />
dan orHideja<br />
(Izborna priča)<br />
iznenađenje svih političara, anketara, izbornih<br />
analitičara, novinara, diplomata, pa<br />
i na iznenađenje cijeloga svijeta da je već u<br />
prvome krugu čak s 67% glasova, (a gotovo<br />
da je cijeli narod izišao na izbore) – pobijedio<br />
upravo taj pjesnik.<br />
Brzo su se razletjeli novinari, i novinske<br />
agencije cijeloga svijeta su javljale – da je<br />
jedan pjesnik političarima iz ruku na slobodnim<br />
izborima preoteo državu.<br />
Inauguracija je bila veličanstvena, s<br />
mnoštvom stranih državnika, s tisuće novinara,<br />
TV postaje cijeloga svijeta uživo su<br />
je prenosile!<br />
I svi su, na kraju očekivali što će taj pjesnik,<br />
kao novoizabrani predsjednik države<br />
učiniti, kako će izvući državu iz gospodarske<br />
krize, koju su generacije prethodnih političara<br />
na vlasti ogulile do kože. I ne samo<br />
ogulile već su rasprodale sve ono što je iti<br />
malo vrijedilo, a još gore kod međunarodnih<br />
kreditnih institucija zadužile su državu<br />
da se više decenijama iz tog duga neće moći<br />
izvući. Zemlja, u kojoj je pomalo zavladala<br />
i apatija, bezvoljnost, neperspektivnost i<br />
gubitak nade u budućnost, a poglavito kod<br />
mlađih naraštaja koji više svoju budućnost<br />
nisu mogli vidjeti ni u odlasku u inozemstvo,<br />
jer svugdje je bila slična situacija, slična<br />
kriza u svojim pojavnim oblicima.<br />
A novoizabrani predsjednik je znao da<br />
se sa državom može uspješno upravljati<br />
samo onda ukoliko država ima financijsko<br />
pokriće za svoj proračun. Dobro je znao da<br />
ako država ima pokriven proračun, da će se<br />
i druge njene oblasti, gospodarstvo i slično
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
nekako pokrenuti, prekinuti stagnaciju i<br />
ubrzati svoj razvoj. A kako je bilo riječ o<br />
čovjeku koji je iznad svega cijenio duhovne<br />
i moralne vrijednosti, te bio čovjekoljubiv<br />
i istinoljubiv – to je uzroke svih narodnih<br />
nedaća potražio u nemoralu, nepoštenju,<br />
rasipništvu, krađi, korupciji, žrtvovanju vola<br />
zbog jednog šnicla i sl. Dakle u pojavama<br />
koje su preplavile cijeli svijet, a ne samo<br />
njegovu zemlju.<br />
Smatrao je da je uzrok cjelokupne<br />
svjetske krize umnožavanje bezakonja,<br />
što je neposredno proizišlo iz liberalizma.<br />
Iz liberalizma u zakonodavstvu, liberalizma<br />
u sudstvu, u bankarstvu, u investicijama,<br />
u odgovornosti, i gotovo u svim oblastima<br />
društvenog, gospodarskog, kulturnog i<br />
političkog života, gdje se je zbog toga na<br />
brojnim područjima izgubila kontrola, na<br />
državnom, pa često i na osobnom planu.<br />
Smatrao je da je nemoral, a poglavito gospodarski,<br />
uzročnih sveopće svjetske krize.<br />
I zato je odlučio svakom nemoralu u svojoj<br />
vlastitoj državi stati na kraj, a da bi bila i<br />
uzor čitavom svijetu, oduzeti instrumente<br />
koji taj nemoral materijalno potkrepljuju.<br />
Dakle oduzeti mu najjače oružje iz njegovih<br />
ruku – nemoralno (a nažalost i zakonito)<br />
stečeni kapital.<br />
Smatrao je da sve one novčane institucije<br />
gdje se zarađuje prevrtanjem novca za<br />
novac poput banaka, mjenjačnica, osiguravajućih<br />
društava, mirovinskih fondova i<br />
slično, ne mogu i ne smiju biti u vlasništvu<br />
pojedinaca već isključivo u vlasništvu države.<br />
Svako posjedovanje novčanih institucija<br />
u privatnom vlasništvu smatrao je najobičnijim<br />
prikrivenim zelenašenjem, zavijenim<br />
u celofan visokog bankarstva. Stoga je u<br />
svojoj zemlji, iako to baš nije išlo nimalo<br />
lako, izvršio nacionalizaciju tih institucija i<br />
ubrzo se je državni proračun napunio, pa<br />
u prihodovnoj strani i značajno prekipio.<br />
Smanjio je na minimum bankarske kamate,<br />
omogućio jeftine kredite građanima i<br />
poslovnim ljudima i tako pokrenuo proces<br />
oporavka gospodarstva. Smatrao je da je<br />
trenutna svjetska kriza upravo i krenula iz<br />
novčarskih institucija i novčarskog poslovnog<br />
nemorala, da se može riješiti samo<br />
tako da sve te institucije ponovno postanu<br />
isključivi monopol države.<br />
Njegov primjer su slijedile i druge države,<br />
i model se pokazao uspješnim.<br />
Kako se približavala prva godišnjica<br />
njegove inauguracije na vlasti, a gospodarstvo<br />
zemlje je osjetno oživjelo, a narodu<br />
se vratilo pouzdanje u budućnost i usadila<br />
se vjera u tog čovjeka, počeli su stizati<br />
prijedlozi o organizaciji velike proslave godišnnjice<br />
njegove inauguracije. Takvi su<br />
ga prijedlozi vrlo razljutili, ali i ožalostili, jer<br />
očito ljudi još nisu shvatili njegove namjere.<br />
Zabranio je bilo kakvu, pa i onu najmanju<br />
proslavu dana njegove inauguracije na vlasti<br />
s obrazloženjem da čovjek još ni izdaleka<br />
nije postao savršeno djelo Božje kreacije, a<br />
ponajmanje onaj na vlasti i da ga se nikako<br />
ne smije slaviti. Ali zato je odredio da se dan,<br />
tj. datum na koji pada godišnjica njegove<br />
inauguracije proglasi za dan orhideja i da<br />
se slavi cvijet orhideje kao savršeno Božje<br />
djelo.<br />
Stoga je naredio svim ministrima, svim<br />
dužnosnicima državne vlasti, na državnoj,<br />
regionalnoj i lokalnoj razini, svim ravnateljima<br />
ustanova, poduzeća, i svima drugima<br />
bez obzira na kojoj god bili rukovodnoj<br />
funkciji, pa i onoj najmanjoj, da će svi biti<br />
momentalno smijenjeni koji toga dana na<br />
svome radnom stolu ne budu imali cvijet<br />
orhideje. I to nipošto otrgnuti, već zasađeni<br />
u tegli, živi, svježi, rascvjetali. Naredio je da<br />
se taj dan u cijeloj zemlji slavi kao – dan<br />
orhideja! Svi su to prihvatili ponajprije jer<br />
je naredba stigla s vrha vlasti, premda nisu<br />
baš ništa razumjeli, ali i iz bojazni za svoje<br />
mjesto, funkciju i sl. jer su znali da se njihov<br />
predsjednik drži riječi i da uvijek izvrši ono<br />
što javno najavi.<br />
65
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Nastala je prava strka tko će na svome<br />
radnom stolu imati ljepšu orhideju. Manje<br />
više svi su se nekako dobro snašli jer su<br />
imali dovoljno vremena, a nekako kao da<br />
je i bila sezona orhideja. Ali nisu to samo<br />
učinili oni koji se nalaze na nekoj funkciji,<br />
već gotovo svi - i djeca i odrasli. Svi su htjeli<br />
imati svoj cvijet orhideje.<br />
Toga dana svi su, a brojni i sumnjičavo,<br />
buljili u cvijet orhideje kojeg su postavili<br />
na svoje radne stolove. Ali htjeli to ili ne<br />
priznati, osjetili su sklad čudesne ljepote<br />
cvijeta, njegov lagani gotovo neprimjetni<br />
66<br />
miris i sve ih je nekako ispunjavao nekakav<br />
osjećaj ljepote, smisla, mira, postojanosti,<br />
kao da pokraj sebe imaju neko dobrostivo<br />
duhovno biće, a ne neku običnu biljku.<br />
Toga dana najčešće izgovorena riječ bila<br />
je – orhideja.<br />
Nikada u svojoj povijesti, niti jednog<br />
dana kao toga, cijela nacija nije bila tako<br />
ujedinjena – oko jednog običnog cvijeta.<br />
Premda to nitko nije glasno upitao, pa čak<br />
ni najbližeg suradnika ili kolegu o smislu<br />
– svi su u sebi počeli razmišljati u čemu je<br />
smisao toga.<br />
No, ubrzo se je pronijela vijest da je<br />
najavljeno da će se Predsjednik u 12 h preko<br />
medija priopćavanja obratiti građanima i<br />
svima čestitati – dan orhideja!<br />
I doista uskoro svi su bili pred svojim<br />
ekranima ili radioprijemnicima i čuli su<br />
topli, smireni, naprosto blaženi glas svog<br />
Predsjednika!<br />
- Dragi sunarodnjaci! Čestitam vam<br />
– dan orhideja! Mnogi koji pred sobom<br />
imate cvijet orhideje, istovremeno imate<br />
pred sobom i savršeno djelo Božje kreacije,<br />
savršeno baš u svemu. Ne samo da ne misli<br />
zlo, da ne ogovara, ne samo da ne krade,<br />
da ne vara, da ne ucjenjuje, da ne laže, da<br />
ne misli samo na sebe, već upravo obrnuto<br />
kao savršeno živo biće – oko sebe širi mir,<br />
neizrecivu ljepotu, sklad, miomiris, postojanost,<br />
i cijelu sebe daje, svu svoju ljepotu,<br />
svu svoju čaroliju, i sve svoje draži pruža<br />
nama, a pritom ništa od nas ne traži!<br />
Danas je u cijelom svijetu poznato oko<br />
dvadeset i sedam tisuća različitih prekrasnih<br />
vrsti orhideja. Ima ih upravo onoliko<br />
koliko ima i različitih ljudskih karaktera.<br />
Zato vas pozivam da se i mi ugledamo<br />
u cvijet orhideje, i pridonesemo svi, svatko<br />
na svoj način, da možda jednog dalekoga<br />
dana i mi postanemo tako savršeni, poput<br />
orhideje, kad ćemo moći slaviti – Dan<br />
čovjeka!<br />
Mile Prpa
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
sakralni prostor posvećen<br />
doBrom oCu Fra anti antiću<br />
O štovateljima dobrog oca fra Ante<br />
Antića dalo bi se napisati brojne knjige (<br />
a već su neke i napisane) koje bi govorile<br />
o čudesnom ozdravljenju koja se pripisuju<br />
zagovoru oca Ante Antića. Stoga nije ni<br />
čudno da ga već sada zovu „svetac od<br />
brze pomoći“ iako još nije službeno od<br />
strane Crkve proglašen ni blaženikom,<br />
a kamoli svecem. Ali je zato pokrenuta<br />
causa za proglašenje dobrog oca Ante<br />
Antića – blaženikom.<br />
Među brojnim slučajevima ozdravljenja,<br />
po zagovoru „sveca od brze pomoći“<br />
Ante<br />
ističemo i primjer našeg sumještanina gospodina<br />
Mile Todorovića, koji je 1994. g.<br />
nakon laparoskopske operacije žući, teško<br />
na smrt obolio, te nakon što se molitvama<br />
obratio dobrom ocu Anti Antiću za pomoć,<br />
te nakon što je u bolnici u samrtnoj agoniji,<br />
po vlastitom svjedočenju, doživio u duhu<br />
neposredni susret sa likom dobrog oca<br />
Ante Antića – naglo se počeo osjećati bolje<br />
i uskoro potpuno ozdravio.<br />
U znak zahvalnosti za ozdravljenje, koje<br />
pripisuje zagovoru oca Ante Antića, odmah<br />
po oslobođenju <strong>Siverić</strong>a i povratkom u<br />
67
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Dida Mile<br />
Fra Vladimir<br />
68<br />
<strong>Siverić</strong>, pristupio je uređenju jedne poveće<br />
prostorije u svojoj kući u <strong>Siverić</strong>u (konobe)<br />
u sakralni prostor kojeg je posvetio Dobrom<br />
ocu fra Anti Antiću.<br />
Svečani Blagoslov tog sakralnog prostora,<br />
po njegovom potpunom dovršetku,<br />
obavljen je 06. lipnja 2009.g. Blagoslov je<br />
obavio vicepostulator proglašenja oca Ante<br />
Antića blaženikom otac fra Vladimir Tadić<br />
u nazočnosti svećenika fra Ćire Ćikare,<br />
fra Frane Samodola, fra Milana Ujevića i<br />
domicilnog svećenika fra Stjepana Matića,<br />
te časne sestre Alojzije iz Vodica (Crkva<br />
sv. Križa) a uz nazočnost sedamdesetak<br />
uzvanika – gostiju.<br />
Na svečanosti otvorenja, u tom sakralnom<br />
prostoru imali smo prilike vidjeti<br />
trinajest malih oltara ugrađenih kao niše u<br />
zidove, izgrađene uglavnom u mramoru i bijelom<br />
kamenu, a likovi svetaca i ambijent u<br />
kojeg su smješteni sačinjeni su koloritno, u
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Gospa Lurdska<br />
Slika na zidu: dar Mile Prpa<br />
GospaSinjska<br />
69
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Sv. Franjo<br />
Gospa Karmelska<br />
70<br />
vrlo uspjelim kompozicijama, koje pripisuje<br />
„viđenjima“ prema kojima su i sačinjene na<br />
jednoj vrsti terakote, koja je vrlo otporna na<br />
bilo kakve promjene i vanjske nepoželjne<br />
utjecaje.<br />
Tih trinajest oltara, ugrađenih kao niše<br />
u zidove prostorije, su sljedeći:<br />
1. Glavni oltar oca Ante Antića<br />
2. Oltar preobraženja oca Ante Antića<br />
3. Oltar Majke Božje Lurdske<br />
4. Oltar Milosrdnog Isusa Krista<br />
5. Oltar Čudotvorne Gospe Sinjske<br />
6. Oltar Gospe Karmelske od Okita<br />
(Vodice)<br />
7. Oltar Gospe Visovačke<br />
8. Oltar Majke Božje Trsatske<br />
9. Oltar Svete Marije Faustine<br />
10. Oltar Sv. Mihovila Arhanđela<br />
11. Mali oltarić Majke Božje Lurdske<br />
12. Oltarić Uzoritog Kardinala Franje Kuharića,<br />
i<br />
13. Oltar pape Ivana Pavla II Wojtile<br />
Potom, smještena na sredini noseće<br />
grede plafona, kamena glava Krista na<br />
križu (malih dimenzija) poklon gospodina<br />
Mate Ramljaka, kao i slika smještena i mramorom<br />
uokvirena poput četrnajstog oltara<br />
ulje na staklu Cvjetno poklonstvo raspetom<br />
Kristu. (Dar tom sakralnom prostoru<br />
autora gospodina M. Prpe)<br />
Upada u oči činjenica da je gospodin<br />
Mile Todorović vlastortučno izradio sve oltarske<br />
niše, da ih je prethodno sve osmislio,<br />
kako kaže – prema „viđenju“ duhovnim<br />
okom. Na pitanje koliko vremena je utrošio<br />
u izradi tih mini oltara (pritom ne spominjući<br />
troškove) odgovorio je – oko tisuću<br />
sati rada. Autor ovog članka ga je ispravio i<br />
kazao – oko tisuću sati ne rada već ljubavi,<br />
u što smo se mi svi nazočni na svečanom
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Isus Kowalska<br />
Gospa Trsatska Gospa Visovačka<br />
71
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Fra Leopold Bogdan Mandić i fra Ante Antić<br />
72
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Kuharić - Gospa Lurdska - papa Ivan Pavao II<br />
Leopold-Ante<br />
blagoslovu pojedinačno i osobno imali prilike<br />
uvjeriti.<br />
Valja posebno napomenuti, da je naš<br />
<strong>Siverić</strong> kojeg je uistinu i duhovno obogatio,<br />
imao tu čast da je to prvi sakralni prostor<br />
kjoji je posvećen dobrom ocu Anti Antiću<br />
kao budućem blaženiku i svecu. To je posebno<br />
zapazio, kod svečanog Blagoslova<br />
tog sakralnog prostora, vicepostulator proglašenja<br />
blaženim oca Ante Antića - otac<br />
Vladimir Tadić. I na kraju zahvaljujemo se<br />
našem sumještaninu gospodinu Mili Todoroviću,<br />
što je u našem <strong>Siverić</strong>u osmislio<br />
i realizirao jedan duhovni prostor kojeg<br />
je posvetio budućem svecu, a na čast i<br />
znamenje svih nas Siverćana, kao i njegovoj<br />
obitelji koja je sve nazočne srdačno<br />
dočekala i počastila. Prigodne darove s<br />
likom i molitvama oca Ante Antića izradio<br />
je gospodin Davor Sedić, Milin zet.<br />
Mile Prpa<br />
73
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
74<br />
moje djetinjstvo sa striCem<br />
Moj stric fra Gabrijel Tomić došao je u <strong>Siverić</strong><br />
za župnika u ljeto 1949. godine.<br />
Pošto je bilo teško poratno vrijeme,<br />
kako materijalno, tako i komunistički progoni<br />
i ubijanje nevinih često bez sudskog<br />
procesa, tadašnji <strong>provincija</strong>l fra Petar Grabić<br />
sve mladomisnike iz 1949. godine slao<br />
je u rodna mjesta za župnike da se, kako je<br />
on rekao, prehrane uz svoju obitelj.<br />
Sa stricem je stajala moja pokojna<br />
baka Anica.<br />
Kao dijete sjećam se tih užasnih dana.<br />
Moja obitelj, nešto zbog moga čvrstog oca,<br />
nešto zbog strica, bila je stalno pod povećalom<br />
vlasti ili njihovih pristaša.<br />
Župna kuća je bila veoma trošna, bez<br />
sanitarnog čvora. Stric je kasnije često isticao<br />
kako mu je to bilo najteže.<br />
Baka je sa stricem bila do proljeća<br />
1953. godine jer je pobolijevala. Tada sam<br />
ja kao dijete došla kod njega. Kako sam<br />
bila mala mještani Gornjeg <strong>Siverić</strong>a su<br />
me zvali “Seka Fratrova”, što je ostalo do<br />
danas.<br />
Strica su komunisti zatvorili u rujnu<br />
1953. godine pa ja nisam bila dugo “domaćica”,<br />
kako me je skrivećki zvala moja<br />
dobra učiteljica Magdalena Tepšić. Ona<br />
je strica znala bodriti i kuražiti u teškim<br />
vremenima, šaljući mu pismene poruke<br />
po meni.<br />
Nakon stričeva izlasku iz zatvora, u rujnu<br />
1954. godine, opet sam stanovala s njim.<br />
Išla sam u Drniš u školu. Tako je stric bio<br />
kuhar, a ja sam bila na “punom pansionu”.<br />
Ne znam koliko bih puta trebala samo<br />
u ovom izlaganju naglasiti kako su<br />
to bili neopisivo teški dani. Stric i ja smo<br />
zvonili tri puta dnevno “Zdravo Mariju”.<br />
Dok sam bila mlađa, slao je mene jer se<br />
bojao kako ga netko ne bi ubio. Kad sam<br />
malo narasla, bojao se za mene pa je on<br />
zvonio navečer.<br />
Ne mogu i ne smijem nikako zaboraviti<br />
navesti kako su Mate i Marija Dučić,<br />
tadašnji stanari u župskoj kući, često išli sa<br />
mnom zvoniti navečer, kako bih se osjećala<br />
sigurnijom.<br />
Bilo je i smiješnih situacija prilikom<br />
zvonjenja, osobito kad bi Mariju i mene<br />
konopac od zvona podigao u zrak. I danas<br />
se tome znamo nasmijati kad se sretnemo.<br />
Stric je uvijek imao radnike, ili oko crkve ili<br />
oko župne kuće. Sve je bilo trošno i ruševno,<br />
a on je želio da to bude što dostojnije<br />
hramu Božjem.<br />
Crkvenu robu su prale časne sestre<br />
u Drnišu, a često i moja mama pa je u šali<br />
znala reći da nas se trinaestero pere (nas<br />
sedmero djece, otac, majka, baka, djed i<br />
stric i sveti Petar).<br />
Koliko sam puta otvarala vrata župskog<br />
stana, osobito navečer, jer se stric<br />
bojao otvoriti. Mislio je da komunisti neće<br />
pucati u mene pošto sam dijete.
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Sjećam se jedne večeri, kako smo<br />
osluškivali teške korake uz stepenice. Nedugo<br />
iza toga čulo se lupanje po vratima.<br />
Stric je otvorio, a na vratima je stajao milicioner.<br />
Nije ulazio u župski stan, nego je<br />
pred vratima rekao da ne smijemo zvoniti,<br />
mislim dva dana jer je umro Moša Pijade.<br />
Kao dijete bila sam sretna što je umro i što<br />
ne moram zvoniti.<br />
Usprkos velikim obvezama, stric<br />
mi nije želio uskratiti igre, koje su djecu<br />
razveseljavale.<br />
Znao je s jedne strane svezati konopac<br />
za neki predmet – elek, stup ili nešto slično,<br />
s druge strane on ga je držao, a ja bih preskakivala.<br />
Žene koje su išle u kiš (mjesto<br />
gdje se iskrcavalo iz rudnika lošiji ugljen,<br />
koji nije bio za proizvodnju) gledale su i<br />
smijale se mojoj, a i stričevoj igri.<br />
Sada me od svega najviše boli što se sve<br />
to lako zaboravilo, a još je bolnije što se žali<br />
za tim “krasnim” vremenima punim “svakog<br />
milosrđa”. Zašto u svako vrijeme moramo<br />
imati onih koji ne samo da idu, nego i žive<br />
kao “guske u magli”? Kako stric, tako i ja kao<br />
dijete, a kasnije kao djevojčica, mogli smo se<br />
u svako doba osloniti na naše stanare Matu<br />
i Mariju Dučić. Mate je stricu bio desna ruka<br />
u svakom pogledu. Znao ga je upozoriti bezbroj<br />
puta da se pazi pojedinih nenajavljenih<br />
“gostiju”. Bio je stricu od velikog povjerenja.<br />
Matin i Marijin odnos prema njemu stric je<br />
opisao u svojim memoarima.<br />
Marija je skuhala tko zna koliko ručaka<br />
i večera za naše radnike. Moram napomenuti<br />
kako nije bilo vode u kući pa je Marija<br />
sa mnom išla po vodu “u sićima” u “vilu”<br />
ili kod “kućetine”.<br />
Sjećam se velike zime 1956. godine.<br />
Tada smo imali gotovo tri mjeseca radnike u<br />
crkvi. Vatra se ložila u štuvama u crkvi. Kroz<br />
čitavo vrijeme Marija je uglavnom kuhala<br />
ručke jer sam ja išla u školu u Drniš.<br />
Svake subote, ili stric ili ja, a nekada i<br />
zajedno smo čistili crkvu. Za veće blagdane<br />
stric bi organizirao čišćenje crkve, što<br />
su uglavnom radile pjevačice s kora. Puno<br />
puta, gotovo uvijek, kandalire, svijećnjake<br />
su čistili u crkvi Mile i Marko Todorović,<br />
pok. Marko Odak (Jaštelj) i Ivica Dučić<br />
(Gaga). Dok su čistili, znali su recitirati<br />
neku pjesmicu, uglavnom šaljivu, uhvatiti<br />
ritam i u ritmu čistiti kandalire. Bilo je i<br />
smijeha, ali se Isus sigurno nije ljutio na<br />
nas iz svetohraništa jer smo bili djeca, neki<br />
stariji, neki mlađi. To se događalo kad bi<br />
stric otišao u župsku kuću.<br />
Sa stricem sam stanovala do rujna<br />
1959. godine, kada je premješten u Makarsku<br />
za magistra bogoslova. Iza strica je<br />
došao fra Jerko Poparić. S njim je stajala<br />
njegova sestra Marija. Oni su nastavili zvoniti<br />
i čistiti crkvu.<br />
Župnici u <strong>Siverić</strong>u zvonili su Zdravo Mariju<br />
sve do 1980. godine, kada je fra Stanko<br />
Prcela, kao naš župnik, elektrificirao zvona,<br />
pa su zvonila preko automata, kao i danas.<br />
Znam da su i njima Mate i Marija bili pri<br />
ruci jer su mi to pričali ostali župnici koji su<br />
dolazili, kao i njihove sestre koje su s njima<br />
bile (mislim na Mariju Poparić i tetu Maru<br />
Šušnjara) dok su Mate i Marija stanovali u<br />
župskoj kući.<br />
Sada, kada nema strica, moje uspomene<br />
iz fratarske kuće prebirem sama.<br />
Sjećam se Matinih i Marijinih djevojčica,<br />
Marinke i Ankice. Stric ih je silno volio,<br />
a one su mu kao mala dječica uzvraćale<br />
dječjom ljubavlju.<br />
Hvala Mati i Mariji u stričevo i moje<br />
osobno ime za sve dobro što su učinili za nas<br />
u onim teškim danima. Mišljenja sam da je<br />
ovo trebalo napisati jer što se ne napiše, to<br />
se i ne zna, a i zaboravi.<br />
Seka Tomić<br />
75
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
76<br />
nevjerojatno, ali istinito…<br />
Roditelji maloga Mislava Šindilja, Marinko<br />
i Albina, nikada neće moći zaboraviti<br />
što im se dogodilo (i što im se moglo<br />
dogoditi!) na svetkovinu rođenja Sv. Ivana<br />
Krstitelja, 24. lipnja 2009. godine.<br />
Toga, naime, dana koji je po njih mogao<br />
biti vrlo koban, dogodilo im se ovo:<br />
Njihov mali Mislav (prvašić) uzeo je nogometnu<br />
loptu i udaljio se od rodne kuće (u<br />
Badnju kraj Drniša) kojih stotinjak metara.<br />
Bilo je oko podne. Mali se Mislav igrao.<br />
Malo je podigao loptu i ona je završila na<br />
garaži. Za Mislava je nastala poteškoća:<br />
Kako loptu spustiti na zemlju? Prvašić je i<br />
tome doskočio. Popeo se na obližnji orah i<br />
loptu vratio na zemlju… a onda je smišljao<br />
kako s garaže sići na tvrdo tlo pod nogama.<br />
Nije, zapravo, znao kakva opasnost<br />
vreba na njegov nestašan i mladi život.<br />
Garaža je visoka oko tri metra. Kod garaže<br />
je bunar, a na njemu kruna, koja je bila<br />
pokrivena slabom ternitom. Mali Mislav<br />
je sjeo na kraj koji gleda na samu krunu,<br />
bunar. Malo se spustio niza zid, a onda se<br />
poslužio i rukama i nogama, da smanji<br />
visinu pada, skočio na krunu kroz koju<br />
je vodio put u šest metara duboki bunar<br />
i njegovu hladnu vodu. A bunar je samo<br />
malo, malo bio širi od krune. Dakle, bunar<br />
je vrlo dubok, a uzak. Bunar, na sreću, ima<br />
hidrofor i pumpu.<br />
Znakovito je i to da mali Prvašić u bunaru<br />
nije plakao i zapomagao. Sam se borio za<br />
goli život. Mirno i staloženo dohvatio je tanku
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
cijev crpilišta vode iz bunara i uputio se,<br />
penjući se, prema izlazu. Tu se blizu bunara<br />
“stvori” Josip (Joso) Reljanović, vlasnik<br />
garaže i bunara… i ugleda dječje ruke koje se<br />
grčevito hvataju krune bunara. Priskočio je i<br />
izvukao Mislava, koji je ostao miran i nimalo<br />
uplašen… Samo je bio mokar, naravno…<br />
Joso ga je preko glavne cestovne prometnice<br />
odveo do majke Albine, koja radi<br />
u obližnjoj trgovini… U prvi mah je pomislila<br />
da su se djeca međusobno polijevala<br />
vodom… a kad je Joso rekao da je Mislav<br />
upao u bunar, Albina i Marinko bili su u<br />
svojevrsnom stresu.<br />
Kasnije u razgovoru s njima rekli su<br />
nam da svu zahvalnost duguju dragom<br />
Bogu na njegovu daru, blaženoj djevici<br />
mariji na brižnoj zaštiti te svetom Ivanu<br />
Krstitelju, kojega slavimo u našemu<br />
mjestu Badanj.<br />
Ovaj potresni događaj potiče nas da<br />
budemo dobri u svome životu i da činimo<br />
dobro svakome iz ljubavi prema Ocu nebeskome.<br />
To je iskreni iskaz roditelja maloga<br />
Mislava, junaka iz bunara<br />
Dopisnik “<strong>Siverić</strong>a”<br />
77
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
78<br />
ne propustite…<br />
„modra munja“ na otpadu<br />
Čuvena i glasovita, nadaleko poznata “modra munja”,<br />
RENAULT 4 GTL, registarske oznake IM 367 BC.<br />
A prije toga “dičila se i šepirila” splitskim registarskim oznakama…<br />
Upamćena je po tome “modra munja”,<br />
što su joj se veselili ljudi svih uzrasta:<br />
djeca, bolesnici, starci i starice koji su se s<br />
veseljem na usnama “ubacivali” u njezinu<br />
utrobu i bezbolno stizali do svojih odredišta.<br />
Koliki su je samo blagoslivljali i poželjeli joj<br />
što manje kvarova na bespućima u župama<br />
Primorski Dolac i Slivno, i šire.<br />
Pri spomenu njezina imena mnogi su<br />
joj zahvalili s osmjehom na usnama. Bilo<br />
je i onih koji su znatiželjno i si radošću pitali<br />
za njezino “junačko zdravlje”. Petnaest puta<br />
bila je na tehničkom pregledu, tamo sve<br />
od davnih 80-ih godina prošlog stoljeća.<br />
Od njezine “mladosti”, svježine pa do sve<br />
donedavno njezin prvi i zadnji vlasnik bio<br />
je sadašnji Vaš urednik SIVERIĆA.<br />
Valja ovdje dobro naglasiti da ni opjevanu<br />
“modru munju” nisu mimoišle ratne<br />
operacije za vođenja Domovinskog obrambenog<br />
rata protiv velikosrpske osvajačke<br />
najezde na Republiku Hrvatsku 1991.-1995.<br />
Pogođena je iz vatrenog oružja – u Kraljevića<br />
dragi u samoj blizini Imotskoga. Kakav<br />
je to samo bio pucanj i pogodak! Metak je<br />
“zauzeo” mjesto nekoliko centimetara daleko<br />
od samog spremnika goriva … mogla<br />
je to biti nevolja velikih razmjera …<br />
U trenucima kad je metak pogodio<br />
“čuveno vozilo”, njezin vozač je pomislio da<br />
nije možda zalutala kakva krhotina i mirno<br />
nastavio voziti…<br />
Bilo je to oko 20-og siječnja 1993. godine<br />
u 21. 00 sat. Dugo je nosila ratne ožiljke<br />
iz Domovinskog rata, jer rana nije nikada<br />
pravo zacijelila.<br />
Njezin vozač ju je vozio u Imotski i taj<br />
slučaj prijavio u tamošnjoj Policijskoj postaji.<br />
Službenici iz redova Policije kazali su:<br />
“fra Stjepane, imali ste veliku sreću”. Tada<br />
su službeni izvori vještaka potvrdili da je<br />
metak u pravcu “modre munje” upućen s<br />
povišenog mjesta… i moglo je biti svašta…<br />
I kao takvu posebno su je voljeli ministranti<br />
(poslužitelji kod oltara). Oni su se<br />
puno puta stisnuli u njezinoj utrobi i obilazili<br />
sve od Slivna, Makarske, Splita, Solina, Šibenika,<br />
Drniša i Miljevačke visoravni, Sinja,<br />
Imotskoga do Kupresa.<br />
Pisalo se i naglas govorilo: nema više<br />
“MODRE MUNJE”… ipak je ostala u Slivnu<br />
kao dar slivanjskom zvonaru Gojku Lozini.<br />
On je primio u ruke ključeve “modre munje”<br />
u subotu 26. lipnja 1999. godine. Njemu je<br />
dobro došla do vinograda i njegovih podvornica.<br />
I nikada više nije vidjela Imotskoga<br />
do dana sudbonosnoga.<br />
“modra munja” na otpadu<br />
Dana 12. listopada 2009. godine u Župni<br />
ured <strong>Siverić</strong> stiglo je pismo, a pošiljatelj<br />
je POLICIJSKA POSTAJA IMOTSKI…
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Budući da se niže potpisani prema<br />
službenoj evidenciji vodi kao vlasnik vozila,<br />
pozvan je u gore navedenu Policijsku<br />
postaju da se izvrši odjava “modre munje”.<br />
Istoga trenutka nazvao sam Gojka Lozinu<br />
uz uobičajena pitanja: kako si?, kako<br />
ostali u obitelji? ima li što novoga u Slivnu?<br />
A onda je slijedilo pitanje: kako “modra<br />
munja”? – Fra Stjepane, mogu Vam reći,<br />
da su je neki ljudi skupili ima sedam godina<br />
i stegli je u harmoniku.<br />
emBrio na<br />
ultrazvuku<br />
(unuku karlu)<br />
Rastvorena vrata, lepeza svanuća,<br />
bezimeno čedo dušu nam poklanja.<br />
U krošnjama srca – oluja ganuća<br />
pred začetim cvijetom što leptire<br />
sanja.<br />
Oplođena radost poput lave gipka,<br />
kao da vjetrovi svi kroza nju pušu.<br />
Začara me njena jednostavnost sipka<br />
čim dotakoh rukom toplu, dječju<br />
dušu.<br />
Posteljice sveta što polažeš breme<br />
u bijelu hostiju kao dragi kamen,<br />
Vodo što ispijaš i prostor i vrijeme,<br />
užgala si život, nesagoriv plamen.<br />
Postoji li blago koje te je vrijedno,<br />
tebe, vatro, satkana od pjene?<br />
Blaga su tjeskobna, ne svijetli ni<br />
jedno –<br />
sva se svjetla rađaju u utrobi žene!<br />
Rosa Petković - Vulić<br />
Vaš je izvjestitelj pošao u Imotski, gdje<br />
je 13.10. 2009. tom prilikom izjavio da je vozilo<br />
uništeno i odvezeno na otpad. Time<br />
je sve kazano: nije više na životu!<br />
Je “modra munja” otišla u staro željezo,<br />
ali je ušla u službene spise i anale za<br />
sretno finale: nije nestala iz sjećanja ljudi, a<br />
to je, priznat ćete, najvažnije, zar ne?<br />
fra Stjepan Matić<br />
79
PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Iz Asiza jedan mladi<br />
Nesebično sve on radi;<br />
Franćesko su ga zvali<br />
Ime su mu tako dali!<br />
Kad Duh Božji uze njega<br />
Izmijeni se posve svega<br />
Za njeg’ čuo svijet cijeli<br />
Mnogi živjet k’o on htijeli.<br />
Protiv njega nitko nije<br />
U čemu se tajna krije?<br />
I druge ga vjere vole<br />
što se istom Bogu mole.<br />
Sukob ni s kim nije htio<br />
Sa svakim je dobar bio<br />
Jer u svima Boga vidi<br />
To priznati se ne stidi<br />
Volio je veličinu<br />
U glavi mu nešto sinu<br />
To u Bogu postić’ može<br />
Razum, srce kad se slože!<br />
Živio je davno prije;<br />
Ostario on još nije.<br />
Aktualan uvijek bio<br />
Bog promjene s njim htio<br />
Sve što tada je radio<br />
Na dobro je sve gradio<br />
Primjer dobar davat htio<br />
U svemu je takav bio.<br />
Mladima je uzor svima<br />
Još i danas primjer ima<br />
Prirodu je on volio<br />
Za sve Boga on je molio.<br />
80<br />
Franjo<br />
Blagoslivlja za sve Boga<br />
Želio mu služit stoga<br />
On sebičan nije bio<br />
Žrtvovat se rado htio<br />
Do kraja je sebe dava’<br />
Kod njeg’ nema zaborava<br />
Narodni je čovjek bio<br />
Od nikoga ništa krio.<br />
Sve što je ima dijelio je<br />
I tome se veselio<br />
Otac mu je bogat bio<br />
Uzet’ od njeg’ on je htio<br />
Sirotinji da to dadne<br />
Na koljenim’ molit padne<br />
Ni čut otac zato neće<br />
Na njega otac grubo kreće<br />
Htio mijenjat oca svoga<br />
Problema je ima stoga<br />
Ima scene s ocem zato<br />
Reagira biskup na to<br />
Pomirenje došlo nije<br />
U tome se tajna krije<br />
Do pravde je sucu stalo<br />
Smiješni riječi tu je palo<br />
Oca tad se odrekao<br />
Do Nebeskog njemu stalo<br />
Odjeću mu tada vrati<br />
Kod biskupa on se svrati<br />
Pokri biskup plaštem njega<br />
Ogrnu ga tako svega<br />
Mladić Ocem nazva Boga<br />
Stvoritelja svega svoga
»SIVERIĆ« BR. 17 PISANI PRILOZI ŽUPNOM LISTU<br />
Svu slobodu tad osjeti<br />
I prisutne on posjeti<br />
Bog Otac je svima nama<br />
I ostat će uvijek s nama<br />
Sad slobodno živjet pođe<br />
Na ideju jednu dođe<br />
Crkvu Božju da popravi<br />
Da u svemu Boga slavi<br />
Sve stvoreno je, od Boga<br />
Brat i sestra mi je stoga<br />
Vatra, kiša a i voda<br />
Šume, zvijeri pa i roda<br />
Sestrica je i smrt moja<br />
Mene vodi Bogu, koja<br />
Sve zagrlit on bi htjeo<br />
Pa i vuka kad bi sreo<br />
S uvjerenjem to radio<br />
U duše je riječ sadio<br />
On misiju svoju vrši<br />
Mir vječni mu bio duši<br />
Dobri primjer davat pođe<br />
To činio gdje god dođe<br />
Od bogati on prosio<br />
Sirotinji sve nosio<br />
I gubavce je volio<br />
Za njih Boga je molio<br />
Njegova ih i družio<br />
S hranom njih je služio<br />
Suosjeća je s njima<br />
Bio takav prema svima<br />
Smatrali ga da je čudan<br />
On je uvijek bio budan<br />
Smetalo ga sve to nije<br />
Sve što čini on ne krije<br />
On ljudima poče zborit<br />
Svatko Boga treba molit<br />
Sve što vidiš Bog to stvori<br />
Tako svugdje on govori<br />
U zanosu sav je bio<br />
Sve Bogu je privuć’ htio<br />
Ljude tako on osvaja<br />
Slijedit njega pođe raja<br />
Neki njemu se pridruže<br />
Bogu žele svi da služe<br />
Žarko Boga molit stade<br />
Što mu sada braću dade<br />
Da to božja volja, znade<br />
Da tu braću njemu dade<br />
Providnosti se nadao<br />
I tako se on vladao<br />
Strah nikakav ima nije<br />
Jer Božju Riječ on sije<br />
Što će piti ili jesti<br />
S tim se nije dao smesti<br />
Gdje spavati ili biti<br />
Gdje od kiše se skriti?<br />
S tim se mučit nije htio<br />
Sav u Bogu on je bio<br />
Te probleme Bogu daje<br />
Za propuste on se kaje<br />
Kad o pticam’ brigu vodi<br />
Zar čovjeka on ne rodi?<br />
Božja je čovjek slika<br />
Čista slika i prilika<br />
Franji sada to je jasno<br />
Zato sada pjeva glasno<br />
Raduje se i veseli<br />
Rado svima zato veli<br />
Novi život svi živimo<br />
Svome Bogu se divimo<br />
Život neka pjesma bude<br />
Pa i onda kad nam sude<br />
fra Stojan Damjanović<br />
81
82<br />
mladež i mladi<br />
školska priredBa povodom<br />
oBilježavanja dana kruHa u pš siverić<br />
Dana 19. listopada 2009. godine u Područnoj<br />
školi u <strong>Siverić</strong>u održana je prigodna<br />
priredba povodom obilježavanja Dana<br />
kruha. Učenici, uključujući i djecu iz vrtića,<br />
održali su svoj prigodni program (recitacije,<br />
igrokaze..) nakon čega je fra Stjepan Matić<br />
uz zajedničku molitvu blagoslovio hranu<br />
koju su učenici pripremili i donijeli. Djeca<br />
su uživala u čašćenju oko stola punog prekrasnih<br />
kolača, peciva i kruha, a to se moglo<br />
primijetiti i po osmijesima na njihovim<br />
licima. Da je uistinu i bilo tako dokazuje i<br />
par dječjih osvrta na taj dan.<br />
učiteljice: Milka Odak,<br />
Daniela Begonja,<br />
Željana Vujević,<br />
Ivana Đidara<br />
i Josipa Reljanović, vjeroučiteljica<br />
U našoj je školi bila predstava. Svi<br />
smo nešto recitirali. Mene je došla gledati<br />
mama. To mi je bilo drago. Počastili smo<br />
se kolačima. Bilo nam je lijepo.<br />
učenik Josip B. III. razred<br />
Proslavili smo Dane kruha. Bilo je lijepo.<br />
Svi smo donijeli puno kruha i kolača.<br />
Fra Stjepan je blagoslovio hranu, a nakon<br />
toga smo se počastili.<br />
učenik Antonio Šiklić, III. razred<br />
Ujutro kad se probudim odem kod<br />
mame. Onda joj donesem kvasac, vodu<br />
i tijesto. Ja odem s bratom vani, igrati se.<br />
Poslije toga osjetio sam miris kruha. Onda<br />
smo došli u kuću , a mama je nosila kruh na<br />
stol, a kruh je bio topao i onda smo ga pojeli.<br />
učenik Jure Baković, III. razred<br />
Dana 19. listopada 2009. godine u<br />
našoj su se školi održali Dani kruha. Mnoge<br />
dječje majke ispekle su razna peciva i<br />
kolače.<br />
Svaki učenik pripremio je recitaciju<br />
o kruhu. Roditelji su mirno sjedili i čekali.<br />
Svećenik je nakon priredbe predvodio blagoslov<br />
kruha. Nakon blagoslova svi smo<br />
se zasladili kolačima. Uživali smo u prekrasnim<br />
okusima raznovrsnih i ukusnih<br />
kolača. Meni se osobito svidjela priredba<br />
te prekrasne pjesmice.<br />
učenica Marija Topić, IV. razred<br />
igrokaz o kruhu<br />
Pričaju kruh i jedan dječak.<br />
dječak: Zašto si ti tako važan?<br />
kruh: Važan sam zato što me ljudi jedu.<br />
Mene jedu i Englezi i Kinezi.<br />
dječak: A kako se stvaraš?<br />
kruh: Stvaram se od brašna, soli i vode.<br />
Potom me stave u peć.<br />
dječak: Dobro, sada idemo na Dane kruha!<br />
Josip Popović, III. razred
»SIVERIĆ« BR. 17 MLADEŽ I MLADI<br />
Treba spasiti što se spasiti dade<br />
83
MLADEŽ I MLADI »SIVERIĆ« BR. 17<br />
84<br />
kosCi na suHopolju u siveriću<br />
Fotoreportaža
»SIVERIĆ« BR. 17 MLADEŽ I MLADI<br />
85
MLADEŽ I MLADI »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Navalna petorka: Ferdo Topić, Ivan Puncet, Zdravko Tomić, Milan Ramljak i Damir<br />
Pučić. Snimio: glavni urednik<br />
86
iz župskog ljetopisa<br />
svibanj, 2009.<br />
01.05. Sv. Josip Radnik: on je izraziti<br />
primjer i uzor onima koji svojim samoprijegornim<br />
radom teškom mukom priskrbljuju<br />
kruh članovima svoje obitelji.<br />
U 9.30 sati u Kadinu Glavicu, u župu<br />
posvećenu svecu dana: u misnoj proslavi<br />
i vaš ljetopisac.<br />
Svibanjska pobožnost u našoj župi u<br />
18.00 sati.<br />
02.05. SVETI ATANAZIJE, biskup i<br />
crkveni naučitelj (zaštitnik od glavobolje).<br />
Sveti Atanazije je prava svetačka zvijezda<br />
među svecima starog doba kršćanstva.<br />
Rodio se od kršćanskih roditelja grčkog<br />
podrijetla, u Aleksandriji, glavnom gradu<br />
Egipta, oko 295. godine. Stekao je visoku<br />
Karlo Ramljak iz Drniša u <strong>Siverić</strong>...<br />
iz župskog ljetopisa<br />
grčku naobrazbu … bio je učenik svetog<br />
Antuna pustinjaka, a napisao je i njegov<br />
životopis … već kao mladi svećenik hrabro<br />
se borio protiv učenja krivovjerca Arija,<br />
aleksandrijskog svećenika Arija koji je zanijekao<br />
Kristovo Božanstvo. Godine 328., kao<br />
tridesetogodišnjak, postao je patrijarh, pa<br />
tako i glavni stožer i obrana Crkve u Egiptu.<br />
Arijevci – krivovjerci se nikako nisu mogli<br />
pomiriti s tim da je njihov najveći protivnik<br />
postao patrijarhom. I počele su protiv njega<br />
lažne optužbe. Do konca svoga života više<br />
puta morao je u progonstvo. Bio je zanosan<br />
apostol, a u narodu je procvala vjera i pobožnost.<br />
Posljednje godine života Atanazije<br />
je provodio u miru, punim žarom vršeći<br />
svoju natpastirsku službu. Neumoljivo se<br />
87
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
borio za Božju slavu i dobrobit pravovjernog<br />
mu stada … isto tako i Sveti Atanazije ubraja<br />
se u ZVIJEZDE KOJE NE ZALAZE, umro<br />
je u Aleksandriji 02. svibnja 373. godine<br />
… Ime Atanazije na grčkom znači: besmrtan,<br />
i zaista je besmrtan u svojim spisima,<br />
pismima, knjigama, velikan Atanazije iz<br />
Aleksandrije Egipatske …<br />
Na otvaranju i blagoslovu obnovljene<br />
crkve Gospe od Ružarija u Drnišu u 18.00<br />
sati. Misno slavlje predvodio je šibenski<br />
biskup Ante Ivas pred očima puno naroda<br />
i brojnih svećenika.<br />
03.05. ČETVRTA VAZMENA NEDJE-<br />
LJA. I danas u nedjelju Dobrog Pastira naših<br />
duša, molili smo za svećenička i redovnička<br />
zvanja za sve krajeve i prostore zemaljske<br />
kugle.<br />
Poslije podne strahovita grmljavina uz<br />
padanje kišice i krupe.<br />
06.05. Oko 08.00 sati gosp. Gordan<br />
Tanfara iz skladišta BETON LUČKO iz Radonića<br />
pokraj Konjevrata dovezao (u dva<br />
navrata) pločice za stazu na groblju i uređaj<br />
prostora ispred naše crkve.<br />
09.05. Župnik krenuo u Kistanje u<br />
09.00 sati na ispomoć tamošnjim svećenicima.<br />
Na putu prema Drnišu skoknuo do<br />
župnika fra Šime Nimca u Promini i pridigao<br />
križ svetoga Damjana.<br />
Iz Drniškoga Dekanata dva autobusa<br />
mladih pošli su u Livno na susret Hrvatske<br />
Katoličke Mladeži. S njima su pošli svećenici:<br />
fra Josip Matić i fra Damir Čikara.<br />
Obojica kažu da je bilo odlično.<br />
U Drnišu počelo ispovijedanje prvopričesnika<br />
i njihovih roditelja u 16. 00 sati.<br />
Svibanjska pobožnost u 18.30 sati u<br />
našoj župi.<br />
Tek za današnji dan može se reći da<br />
je ugrijalo.<br />
10.05. PETA VAZMENA NEDJELJA.<br />
Malo prije 09.00 sati stigao je fra Domagoj<br />
Runje, magistar naših bogoslova u Splitu.<br />
On je prije procesije blagoslovio dva<br />
88<br />
crkvena barjaka … predvodio je slavlje i<br />
govorio o KRIŽU SVETOG DAMJANA i o<br />
svetom Franji Asiškome … nakon bratskog<br />
ručka u Drnišu, fra Domagoj je krenuo put<br />
Splita.<br />
Poslije podne pouka za dva para<br />
zaručnika.<br />
14.05. Nakon sveukupne svibanjske<br />
pobožnosti župnik pošao na ispomoć pri ispovijedanju<br />
krizmanika, roditelja i kumova<br />
u Promini u 18.30 sati.<br />
15.05. Danas ispovijedanje krizmanika,<br />
njihovih roditelja i kumova u Drnišu<br />
u 17. 00 sati<br />
16.05. U slavljenju svete mise i podjele<br />
sakramenata svete krizme u Drnišu u 10.00<br />
sati sudionikom je bio i siverski župnik.<br />
17.05. ŠESTA VAZMENA NEDJELJA.<br />
Gospodin nam zapovijeda da snažno oglašujemo<br />
njegovu vijest, radosnu, ugodnu do<br />
nakraj zemlje …
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
21.05. SPASOVO (Križi) … Župnik u<br />
blagoslovu NOVOGA MRAMORNOG KIPA<br />
ČUDOTVORNE GOSPE SINJSKE U SINJU<br />
i na posveti glavnog oltara i crkve GOSPE<br />
SINJSKE u 18.00 sati<br />
Sveta Misa u <strong>Siverić</strong>u u krugu 22 osobe<br />
u 10.00 sati…<br />
22.05. Imendan fra Milanu Ujeviću i<br />
fra Mili Maroviću…<br />
Sprovod Dane Šiklića u 17.00 sati, puno<br />
svijeta, vrućina …<br />
24.05. SEDMA VAZMENA<br />
NEDJELJA.<br />
Žarko smo molili Gospodina neka nam<br />
učvrsti nadu u jedinstvo čitave Crkve po<br />
svem svijetu …<br />
Teška željeznička nesreća koja se danas<br />
dogodila na pruzi u Rudinama pokraj<br />
Kaštela u kojoj je smrtno stradalo šest<br />
putnika…<br />
29.05. Župnik pošao u Solin gdje je<br />
u tiskari gosp. Silviju predao gotovo sve<br />
radove i slike za novi broj lista SIVERIĆ.<br />
31.05. PEDESETNICA, DUHOVI .<br />
Prva pričest u župi na dan kad se Crkva<br />
javno predstavila svijetu u poznavanju<br />
Boga na svim jezicima na zemlji …<br />
lipanj, 2009.<br />
01.06. SV. JUSTIN, mučenik … Kiša,<br />
koju smo željeli, padala je ne samo za čitava<br />
dana, nego je dobrano nastavila svoj “silazak”<br />
i 02. lipnja. Ljudi kažu da noge upadaju<br />
u zemlju … velika mokrina prekriva sve živo.<br />
03.06. Župnik bio u župi sv. Marije<br />
u Gracu i nazočio blagoslovu kamena temeljca<br />
za novi zvonik. Blagoslov je obavio<br />
domaći župnik far Josip Matić u 10.30 sati.<br />
U našu crkvu stigao don Krsto Tomić<br />
i služio svetu misu u 11.00 sati i obišao<br />
župnika, kao i uvijek.<br />
Na sprovodu u Parčiću za pok. Smiljanu<br />
– Milku Baković u 16.30 sati bio i<br />
siverski župnik.<br />
Vjenčani Marina Bukarica i Hrvoje<br />
Azinović.<br />
06.06. Blagoslov sakralnog (molitvenog)<br />
prostora u Mile Todorovića. Blagoslov<br />
obavio fra Vladimir Tadić uz nekoliko svećenika<br />
i puno uzvanika.<br />
07.06. NEDJELJA. PRESVETO<br />
TROJSTVO … Na Visovcu proslavljena<br />
800-ta godišnjica osnutka Franjevačkog<br />
reda za šibensku biskupiju.<br />
09.06. Župnik bio na predstavljanju<br />
knjige don Ante Bakovića – Hrvatski martirologij<br />
XX. Stoljeća. Nakon sedamnaest<br />
godina istraživačkog rada umirovljenog župnika,<br />
našoj se javnost, kako onoj crkvenoj,<br />
tako i onoj znanstvenoj, kulturnoj, političkoj<br />
i medijskoj predstavlja najcjelovitije izvješće<br />
o 613 mučenika Crkve u Hrvata XX.<br />
stoljeća. U knjizi od 1. 054 stranice, nalaze<br />
se biografije i fotografije, kao i izvješća<br />
o mučeničkoj smrti biskupâ, svećenikâ,<br />
bogoslovâ, sjemeništaracâ, braće laikâ i<br />
časnih sestarâ svih biskupija i redovničkih<br />
zajednica Crkve u Hrvata. Knjigu je predstavio<br />
prof. dr. sc. Josip Jurčević u Drnišu.<br />
10.06. Jutros rano – dobrodošla kišica!<br />
Župnik pomagao u župi Sv. Marija u<br />
Gracu.<br />
11.06. Božji dan, svetkovina Tijela i<br />
Krvi Kristove. I danas se pomoglo u prigodi<br />
krizme u Gracu.<br />
Na svetoj misi u <strong>Siverić</strong>u oko 40 osoba<br />
u 18.00 sati.<br />
13.06. Sv. Ante Padovanski. U Drnišu<br />
u 07.00 – pomagalo se!<br />
Sakrament svete ženidbe primili su:<br />
Veljko Odak i Milenka Nedoklan u crkvi sv.<br />
Petra Apostola u 17.00 sati.<br />
Svetoj misi na Dučića glavici u 20.00<br />
sati nazočilo 45 ljudi. Svi su pozvani u kuću<br />
Ante Dučića i bili počašćeni.<br />
17.06. Svećenički dan za šibensku<br />
biskupiju proslavili smo u župi Banjevci.<br />
Župnik fra Petar Pletikosa sve nas je objeručke<br />
primio, pozdravio i počastio. U župnoj<br />
89
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Na Dučića glavici u Petrovu polju pokraj željezničkog kolodvora na slavlju misne<br />
proslave kraj kapelice Sv. Ante, 13. 06. 2009.<br />
I u kući Ante Dučića<br />
90
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
Uz siverskog guslara Vitu Mrđena. Snimila: Ljubica Mikrut Jukić<br />
novoj dvorani predavanje je održao vlč. Ivan<br />
Miklenić: svećenik i politika. Malo kasnije<br />
smo autobusom stigli na brdo “VIDIKO-<br />
VAC” odakle pucaju pogledi na Kornatsko<br />
otočje i Vransko jezero … na vrhu je jama<br />
u koju su krvožedni komunistički zločinci<br />
ubacivali nebrojeno mnoštvo Hrvata.<br />
Nakon Domovinskog rata nad jamom je<br />
podignuta kapela u kojoj smo s biskupom<br />
molili za sve žrtve komunističkih progona<br />
… Jutros na putu prema Banjevcima bili<br />
smo u župi Stankovci gdje nas je od srca u<br />
Gospinoj crkvi pozdravio fra Božo Duvnjak.<br />
19.06. PRESVETO SRCE ISUSOVO.<br />
SVETKOVINA. Ove godine svečanom večernjom<br />
molitvom uoči svetkovine <strong>Presvetog</strong><br />
Srca Isusova u bazilici sv. Petra u<br />
Vatikanu papa Benedikt XVI. otvorio je<br />
svećeničku godinu.<br />
CRKVI SU POTREBNI SVETI SVEĆENICI<br />
U svojoj homiliji Papa je pozvao oko<br />
400. 000 katoličkih svećenika, koji djeluju u<br />
raznim krajevima svijeta, da obavljaju svoju<br />
svećeničku službu velikodušno i predano,<br />
ali i bogobojazno. “Treba voditi računa da<br />
svojim ponašanjem, nehajem ili krivnjom<br />
ne nanesemo štetu povjerenim nam dušama”,<br />
rekao je Papa i podsjetio svećenike da<br />
su Crkvi potrebni sveti svećenici, službenici<br />
koji će pomagati vjernicima da iskuse<br />
ljubav milosrdnog Gospodina i koji će biti<br />
uvjereni svjedoci. “Na to nas pozivaju svećenička<br />
obećanja, koja smo dali prigodom<br />
našeg ređenja i koja obnavljamo svake godine<br />
na Veliki Četvrtak. Čak i naši nedostatci,<br />
naša ograničenja i slabosti moraju nas<br />
voditi Presvetom Srcu Isusovu” – rekao je<br />
papa Benedikt XVI. Papa na poseban način<br />
91
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
poziva svećenike da znaju prihvatiti novo<br />
proljeće koje Duh Sveti u Crkvi ovih dana<br />
budi preko crkvenih pokreta i novih zajednica.<br />
Sveti Otac ističe potrebu zajedništva<br />
između prezbitera ( svećenika) i njegova<br />
biskupa u učinkovitu i osjećajnu bratstvu …<br />
92<br />
Svećenici po uzoru svetoga arškog<br />
župnika Ivana Marije Vianneya<br />
Papa je svećenicima kao primjer dao<br />
sv. Ivana Mariju Vianneya, čije su relikvije<br />
bile toga dana izložene u bazilici sv. Petra.<br />
Za uspješna službenika Božjeg sigurno je<br />
potreban studij s posebnim i trajnim pastoralnim<br />
odgojem, ali još više je potrebna<br />
znanost ljubavi, poručuje Benedikt XVI. Papa<br />
podsjeća na svakodnevno svjedočenje<br />
arškoga župnika i molitvu pred Presvetim<br />
Oltarskim Sakramentom, slavljenje mise i<br />
ispovijedanje. Bio je uvjeren da o misi ovisi<br />
sav životni žar jednog svećenika. Papa je<br />
htio da se Svećenička godina slavi zajedno<br />
s obilježavanjem 150. obljetnice rođendana<br />
za nebo, odnosno preminuća svetoga Ivana<br />
Marije Vianneya, poznatijega kao ARŠKI<br />
ŽUPNIK, nebeskoga zaštitnika župnika,<br />
koji je preminuo 04. kolovoza 1859. godine.<br />
Papa svim svećenicima u svijetu predlaže<br />
jednostavan i stvaran hod po uzoru na<br />
arškog župnika.<br />
20.06. Subota je! Zdravko Tomić kosio<br />
suhu travu izvan zelenih površina …<br />
Poslije podne velika kiša nošena snažnom<br />
burom. Sve je bilo nalik na snježnu<br />
vijavicu.<br />
21.06. DVANAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Gospodin mora biti naše<br />
uzdanje i tvrđava spasenja, čvrsti jamac i<br />
pouzdan oslonac u spasu naših duša.<br />
22.06. Pet kosača: Zdravko Tomić,<br />
Ferdo Topić, Ivan Puncet, Milan Ramljak<br />
i Damir Pučić uredili okoliš i obarali suhu<br />
travu …<br />
23.06. Milenko Tomić i Mladen Bukarica<br />
vodili brigu o zelenim površinama.<br />
25.06. DAN DRŽAVNOSTI. Danas<br />
su pomagali stavljati novi 16-ti broj “SIVE-<br />
RIĆA” u omotnice: Antonija, Ivan i Marija<br />
Topić i Mirela Čanić.<br />
26.06. Danas smo uputili poštom 139<br />
pošiljaka na isto toliko adresa …<br />
28.06. TRINAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Crkva Božja po svem svijetu<br />
neodoljivo kliče i bodri sve narode neka<br />
odanom dušom pjevaju Bogu, gospodaru<br />
sveukupne ljudske povijesti.<br />
29.06. SVETI PETAR I PAVAO, apostoli.<br />
Svetkovina. Petar apostol i Pavao učitelj<br />
narodâ (pogana), naučiše nas zakonu tvome<br />
Gospodine.<br />
Procesiju oko groblja i misno slavlje u<br />
10.30 sati predvodio je fra Damir Čikara,<br />
župni vikar u Drnišu.<br />
Slobodan Glibota, Gojko Lozina (zvonar),<br />
fra Stjepan, Ive Šiklić (zvonar), Dane<br />
Jurić (guslar), Jozo Parlov (Deco), Ivan<br />
Talaja i Stipe. <strong>Siverić</strong>, 29. lipnja 2009.
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
30.06. Sveti Prvomučenici Rimske Crkve.<br />
Mučeništvo su podnijeli pod okrutnim<br />
Neronom i pred krvoločnim zvijerima svake<br />
vrste. Bilo je to u vrijeme dugogodišnje<br />
Neronove strahovlade (54. – 68. godine).<br />
srpanj, 2009.<br />
01.07. Zajedničke dužnosti na Visovcu<br />
i dogovor za Gospine svetkovine.<br />
02.07. Župnik krenuo prema servisu<br />
Porche u 06.00 sati, gdje je dao automobil<br />
na servis … sparina … na povratku kući u<br />
Prugovu kiša.<br />
03.07. “Gromovita OLUJA”, registracijskih<br />
oznaka ŠI 378 BL uputila se spremna<br />
za još jedan tehnički pregled u Kninu.<br />
Potpunoma se našla ispravna i u 10.00 sati<br />
bila već u <strong>Siverić</strong>u.<br />
Silna kiša nošena na krilima snažnog<br />
vjetra u 17.00 sati … sprovodili smo pokojnu<br />
Anđelka Topić i Zdravka Lilić potiho u<br />
crkvi...<br />
Anu Odak “Šošinu” čekajući na samom<br />
ulazu u crkvu.<br />
04.07. Na Visovcu pri zavjetovanju<br />
naših Novaka nazočio i siverski župnik.<br />
U kasno poslije podne stigao gosp.<br />
Siniša Sviben, dimnjačar, čistio dimnjak i<br />
peć za centralno grijanje … za 220, 00 kuna.<br />
05.07. ČETRNAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. U nedjelju nakon svetkovine<br />
sv. Petra i Pavla način je da se sv. Misa<br />
služi na Promini. I bila je u 10.00 sati u kojoj<br />
je dalo svoga udjela sedamdesetdvoje ljudi.<br />
U 19.00 sati u Drnišu blagoslov orgulja<br />
… Blagoslov obavio fra Željko Tolić, <strong>provincija</strong>l,<br />
pjevao crkveni zbor iz Gospe od<br />
zdravlja pod ravnanjem službenog maestra<br />
fra Stipice Grgata.<br />
09.07. Danas smo po svojoj dužnosti<br />
i obvezi prema Biskupiji i Franjevačkoj<br />
Provinciji uputili milostinju Mlade nedjelje<br />
za svećenički pomladak.<br />
11.07. U sprovodnim obredima za pokojnog<br />
Ivana Lapića iz Čitluka, oca našega<br />
fra Ivice Karla na groblju sv. Franje u Sinju<br />
u 17.00 sati.<br />
12.07. PETNAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Crkva Kristova i danas<br />
skrušeno moli da nam Gospodin neprestano<br />
pokazuje svijetlo istine i stazu pravu.<br />
13.07. Po velikoj vrućini prema Sinju<br />
na misne svečanosti za pokojnog fra Stanka<br />
Mandaca u 17.00 sati.<br />
16.07. Gospa od brda Karmela … U<br />
prigodi obilježavanja 300 GODINA CRKVE<br />
SVETOG MIHOVILA U KIJEVU. Veliko slavlje<br />
u zajedništvu desetak svećenika predvodio<br />
je i propovijedao fra Gabrijel Jurišić.<br />
19.07. ŠESNAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Na poseban smo način<br />
molili Gospodina za njegovu milostivost i<br />
darežljivost da nam poveća nadu, umnoži<br />
vjeru i rasplamsa ljubav prema njegovim<br />
lakim nalozima i uputama za naše opće<br />
dobro …<br />
93
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
20.07. Sv. Ilija, starozavjetni prorok<br />
… odlučno je stao na branik Božje slave i<br />
ljudskih prava kada su ona bila ugrožena.<br />
21.07. Uz brojni narod sprovodili smo<br />
Anu Ramljak u 18.00 sati.<br />
22.07. SVETA MARIJA MAGDALENA,<br />
učenica Isusova (zaštitnica žena, pokajnicâ,<br />
frizerâ, proizvođačâ ugodnih mirisâ,<br />
vtrlarâ, vinogradarâ).<br />
Sveta Marija Magdalena potjecala je iz<br />
Magdale sa zapadne obale Genezaretskog<br />
jezera, zato joj je uz ime Marija dometnuto i<br />
ime Magdalena. Evanđelist Luka spominje<br />
Mariju Magdalenu ovom zgodom: “Isus<br />
zareda obilaziti gradom i selom propovijedajući<br />
i naviještajući Evanđelje o kraljevstvu<br />
Božjem. Bila su s njim dvanaestorica<br />
i neke žene koje bijahu izliječene od zlih<br />
duhova i bolesti: Marija, zvana Magdalena,<br />
iz koje bijaše izagnao sedam đavola i mnoge<br />
druge …” U evanđeljima čitamo da je<br />
Marija Magdalena pratila Isusa i na njegovu<br />
Križnom putu i bila uz njegovu Majku pod<br />
križem kada je umro. Sveti Matej to ovako<br />
spominje – stavljajući Mariju Magdalenu<br />
na prvo mjesto - “A bijahu ondje žene što<br />
su iz Galileje išle za Isusom poslužujući mu;<br />
među njima Marija Magdalena …” Marija<br />
Magdalena bila je i prva u uskrsno jutro na<br />
Isusovu praznu grobu. Očevidac, evanđelist<br />
Ivan o tome piše: “Prvog dana u tjednu rano<br />
ujutro, još za mraka, dođe Marija Magdalena<br />
na grob i opazi da je kamen s groba<br />
dignut. Otiđe stoga i dođe k Šimunu Petru<br />
i drugom učeniku, kojega je Isus ljubio, pa<br />
im reče:”Uzeše Gospodina iz groba i ne<br />
znamo gdje ga staviše” … I kad se Marija<br />
Magdalena opet vratila grobu, stajala je<br />
vani kod groba i plakala. Zaplakana zaviri<br />
u grob i ugleda dva anđela u bjelini kako<br />
sjede na mjestu gdje je ležalo tijelo Isusovo<br />
– jedan kod glave, a drugi kod nogu.<br />
Kažu joj: “Ženo, što plačeš?” Odgovori im:<br />
“Uzeše Gospodina mojega i ne znam gdje<br />
ga staviše”. Rekavši to obazre se i ugleda<br />
94<br />
Isusa gdje stoji, ali nije znala da je to Isus.<br />
Kaže joj Isus: “Ženo, što plačeš?” Misleći da<br />
je vrtlar reče mu ona: “Gospodine, ako si<br />
ga ti odnio, reci mi gdje si ga stavio i ja ću<br />
uzeti”. Kaže joj Isus:”Marijo!” Ona se okrene<br />
te će mu hebrejski: “Rabbuni!” – što znači:<br />
“Učitelju!” Kaže joj Isus: “Ne zadržavaj se<br />
sa mnom jer još ne uziđoh Ocu, nego idi<br />
mojoj braći i javi im: Ulazim Ocu svomu i<br />
Ocu vašemu, Bogu svomu i Bogu vašemu”.<br />
Ode dakle, Marija Magdalena i navijesti<br />
učenicima: “Vidjela sam Gospodina i on<br />
mi je to rekao””.<br />
25.07. SV. JAKOV, apostol. Rođeni<br />
brat Ivan apostola i evanđelista. Sv. Jakova<br />
dao je pogubiti kralj Herod Agripa I., koji je<br />
u Cezareji Primorskoj umirao u strašnim<br />
mukama ( u proljeće 44. godine poslije<br />
Krista).<br />
Župnik pošao u Mirlović i bio sudionikom<br />
dopadljive službe Božje kojom je<br />
ravnao fra Domagoj Volarević.<br />
26.07. Nakon župne nedjeljne mise u<br />
09.00 sati, župnik se u blagdansko slavlje<br />
sv. Ane i Joakima u Kosovu uključio u<br />
proslavu božansku.<br />
U proslavi sv. Joakima i sv. Ane na<br />
Sedramiću Gornjem bio i siverski župnik<br />
u 18.00 sati<br />
kolovoz, 2009.<br />
01.08. SUBOTA. Sv. Alfonz de Liguori,<br />
biskup i crkveni naučitelj.<br />
Nakon služene mise za pokojnu Mariju<br />
Knez u 17.00 sati pošlo se na Visovac gdje<br />
su pridošli svećenici i bogoslovi zajednički<br />
molili Večernju molitvu u prigodi uočnice<br />
Gospe od Anđela.<br />
02.08. OSAMNAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Župnik pomagao na Gospinu<br />
Visovcu. Vladala je velika vrućina.<br />
Bilo je puno naroda. Brodovi Nacionalnog<br />
parka Krka dovoze i odvoze mnoštvo hodočasnika<br />
za čitava dana.
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
Sveta Misa u <strong>Siverić</strong>u u 18.30 sati. Bi<br />
malo svita.<br />
03.08. Danas smo sprovodili i u sv.<br />
Misi za Katu Pavlović molili u 18.00 sati.<br />
05.08. Dan domovinske zahvalnosti,<br />
Dan pobjede i hrvatskih branitelja. U koncelebriranoj<br />
misi za Domovinu nazočio i<br />
Bogu zahvalio i siverski župnik u crkvi sv.<br />
Ante u Kninu u 12.00 sati.<br />
07.08. Već od jutros je u prigodi devetnice<br />
Gospi Sinjskoj pomagao i siverski dušobrižnik<br />
i na mahove priskakao u pomoć<br />
sve do navečer. Pratio je “KLAPE GOSPI<br />
SINJSKOJ”, FESTIVAL MARIJANSKO<br />
DUHOVNE KLAPSKE PJESME na dvorištu<br />
Svetišta Čudotvorne Gospe Sinjske u<br />
21.00 sati.<br />
08.08. I na blagdan sv. Dominika, svećenika<br />
bio pri ruci za ispomoć u svetištu<br />
Gospe Sinjske.<br />
09.08. DEVETNAESTA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Molili smo Gospodina za<br />
sve one koji opravdano jauču i zapomažu<br />
u životnom škripcu …<br />
Putem televizijskog prijenosa u svom<br />
stanu pratio 294. viteško nadmetanje (natjecanje)<br />
Sinjske Alke u 16.30 sati. A pobjednikom<br />
je bio Zorica.<br />
10.08. Sveti Lovro, đakon i mučenik.<br />
Mučeništvo je podnio u vrijeme progona<br />
kršćana za vladanja rimskog cara Valerijana<br />
… 10. kolovoza 258. godine u Rimu.<br />
Ponovno u Sinju u Devetnici … pomagao<br />
koliko je mogao!<br />
13.08. Fra Stjepan Matić otputovao<br />
iz Sinja u <strong>Siverić</strong> radi već ranije preuzetih<br />
obveza u svojoj župi.<br />
14.08. Uočnica Velike Gospe.<br />
Blagoslov…<br />
15.08. VELIKA GOSPA ILI UZNESE-<br />
NJE MARIJINO U NEBO… Od 06.00 do<br />
17.00 sati bio pri ruci narodu Božjemu na<br />
Visovcu …<br />
Sveta Misa u župi u 18.30 sati. Misara<br />
je malo bilo.<br />
16.08. Nedjelja. Sv. Roko. Nakon odslužene<br />
(recitirane) mise u 09.00 sati, župnik<br />
požurio prema crkvi sv. Roka kako bi<br />
se uključio u procesiju ulicama Drniša do<br />
Gospine crkve, gdje je slavlje predvodio fra<br />
Ivan Vidović.<br />
17.08. Župnik pošao u Omiš, gdje<br />
je obišao fra Dominika Tomića i ostale<br />
svećenike.<br />
23.08. Atena u vatrenom obruču, javljaju<br />
svjetske agencije … Šest gradova u<br />
blizini glavne grčke prijestolnice u velikoj su<br />
opasnosti da ih ne proguta vatrena stihija…<br />
29.08. Mučeništvo sv. Ivana Krstitelja<br />
… U Parčiću na ispomoći.<br />
30.08. DVADESET I DRUGA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU. Crkva u zanosu pjeva<br />
Božjoj dobroti.<br />
Danas su se navršile pune dvije godine<br />
od najveće tragedije u Hrvatskoj nakon<br />
Domovinskog rata: na današnji dan na<br />
Kornatu živote je u požaru izgubilo dvanaest<br />
vatrogasaca. Isto tako danas se obilježava<br />
međunarodni Dan nestalih. Hrvatska od<br />
1991./92. još uvijek traga za svoja 1 042<br />
branitelja i civila.<br />
31.08. I još jedan kolovoz ode unepovrat.<br />
Može se reći da je žario i palio.<br />
rujan, 2009.<br />
01.09. Danas se u Gdanjsku (Poljska)<br />
obilježava sedamdeseta godišnjica otkako<br />
je Njemačka na današnji dan, 01. rujna<br />
1939. godine napala Poljsku i samim time<br />
gurnula milijune ljudi u provaliju Drugoga<br />
svjetskog rata: početak Drugoga svjetskog<br />
rata.<br />
03.09. SVETI GRGUR VELIKI, PAPA I<br />
CRKVENI NAUČITELJ. Rođen je u Rimu<br />
oko godine 540. Vršio je službe na carskom<br />
dvoru. Zatim se odrekao službe gradskog<br />
prefekta, prigrlio je monaški život, zaređen<br />
je za đakona i u Carigradu bio kao poslanik,<br />
03. rujna 590. godine izabran je pa papu.<br />
95
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Pokazao se pravim pastirom u upravi, pomaganju<br />
siromaha, širenju i učvršćivanju<br />
vjere. Mnogo je napisao o ćudoređu i teologiji.<br />
Umro je 12. ožujka 604. godine.<br />
Malo prije podne završio iskrcavanje<br />
ploča što ih je iz industrijske zone BETON<br />
LUČKO iz Radonića dovezao gosp. Gordan<br />
Tanfara, rodom iz Brodarice.<br />
Okupljene franjevce u Župnom stanu<br />
u Drnišu o izboru novog starog <strong>provincija</strong>la<br />
fra Željka Tolića i njegova vikara (zamjenika)<br />
fra Božu Vuletu, pravovremeno je<br />
izvijestio fra Milan Ujević u 12.30 sati.<br />
05.09. Subota. U crkvi PRESVETOG<br />
OTKUPITELJA na Glavici kod Otavica<br />
u zajedništvu brojnoga puka slavljena je<br />
sveta misa za umjetnika svjetskoga glasa<br />
Ivana Meštrovića u 11.00 sati: sa župnikom<br />
domaćinom fra Jozom Matićem koncelebrirao<br />
je i siverski župnik fra Stjepan Matić.<br />
Hvalevrijedno je spomenuti da je Ivan Meštrović<br />
crkvu PRESVETOG OTKUPITELJA<br />
darovao župi Svete Marije u Gracu kojoj<br />
pripadaju i OTAVICE. Gospina župa je itekako<br />
ponosna na svoga i našega velikana<br />
duha i uma … Želja nam je da Gospodin<br />
velikome Umjetniku i članovima njegove<br />
obitelji, čiji posmrtni ostaci počivaju u crkvi<br />
<strong>Presvetog</strong> <strong>Otkupitelja</strong> udjeli vječni pokoj u<br />
Kraljevstvu svome … Nakon misnoga slavlja<br />
u gore spomenutoj crkvi, a u podnožju<br />
same GLAVICE svečano je blagoslovljena<br />
i otvorena nova suvenirnica (kupiti dar za<br />
uspomenu; stvar koja je u vezi s uspomenom);<br />
Stoga: putniče, namirniče, svrati se<br />
i kupi dar za uspomenu!<br />
06.09. DVADESET I TREĆA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU. Svoje misli okrenuli<br />
smo k Bogu, izvoru pobožnosti i mira, da<br />
nam dâ da uživamo životne sastavnice<br />
pobožnosti i mira koje nas obasipaju blagodatima<br />
predokusa zemaljskoga raja.<br />
07.09. Sv. Marko Križevčanin, svetac<br />
i mučenik Katoličke crkve, sin katoličke<br />
Hrvatske. Rodio se u Križevcima oko 1580.<br />
96<br />
godine, studirao je u Grazu i Rimu. Profesor<br />
i ravnatelj sjemeništa u Trnavi. S još dvojicom<br />
svojih kolega 07. rujna 1619. godine<br />
pogiba mučenički u Košicama. Svetima<br />
ih proglašava Ivan Pavao II. u Košicama u<br />
Slovačkoj: 02. srpnja 1995. godine.<br />
Sa svetom misom u našoj školi započeli<br />
smo novu školsku i vjeronaučnu godinu u<br />
08.00 sati. Za vrijeme službe Božje svirala<br />
je Seka Tomić.<br />
Siverski župnik pomagao ispovijedati<br />
svijet u Gracu u 17.00 sati.<br />
08.09. ROĐENJE BLAŽENE DJEVI-<br />
CE MARIJE. MALA GOSPA.<br />
Jelena i Marko, vjenčani 06. 09. 2009 u<br />
<strong>Siverić</strong>u
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
Župnik skoknuo u Gradac i u 09.00<br />
sati počeo ispovijedati nadolazeće pokornike…<br />
potom se uključio u veliki procesiju<br />
oko groblja i bio u koncelebraciji kojoj je<br />
presjedao i riječima propovijedao prof. dr.<br />
fra Ante Vučković.<br />
11.09. Uputio se u Split, gdje sam na<br />
groblju Lovrinac bio sudionikom u sprovodnim<br />
i ukopnim svečanostima za fra Draška<br />
Teklića u 16.00 sati.<br />
12.09. PROSLAVA DANA HRVATSKIH<br />
MUČENIKA NA UDBINI.<br />
Presveto ime blažene Djevice Marije …<br />
Subota je! Šeću oblaci na svodu nebeskom,<br />
a mi smo odlučili na put prema Udbini na<br />
Krbavskom polju, gdje smo bili u prekrasno<br />
organiziranoj službi Božjoj na prostoru<br />
ispred nove CHM- a u Udbini. Slavlje je u zajedništvu<br />
više biskupa i mnoštvo svećenika<br />
predvodio uz prigodno slovo hvarsko-bračko-viški<br />
biskup Slobodan Štambuk. Dojam<br />
je da je sveukupno pučanstvo bilo izuzetno<br />
sretno i raspoloženo, a i razdragano.<br />
13.09. DVADEST I ČETVRTA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU … sva je prilika da<br />
danas kiše biti neće: misno slavlje je bilo<br />
na Promini kod kapelice Svete Nediljice …<br />
vremenski uvjeti na planini bili su nam vrlo<br />
skloni. Bogu hvala!<br />
14.09. UZVIŠENJE SVETOG KRIŽA…<br />
“Mi treba da se hvalimo križem Gospodina<br />
našega Isusa Krista, u kojem je spas, život<br />
i uskrsnuće naše, po kojemu smo spašeni<br />
i oslobođeni.” – tako veliki Pavao piše u<br />
poslanici Galaćanima. Gal 6,14<br />
Isus je podnio smrt na križu da otkupi<br />
sve ljude, a žrtva na oltaru križa oduzela je<br />
grijehe svijeta … “A ja kada budem uzdignut<br />
sa zemlje sve ću privući k sebi, govori<br />
Gospodin.” Iv 12, 32<br />
Križu sveti stablo svako zavidi ti čarni sjaj;<br />
S takvim lišćem, cvijetom, plodom nema<br />
ga ni koji gaj.<br />
Slatko drvo, slatki čavli nose teret slatki<br />
tvoj.<br />
Usta moja otpjevajte sretno svršen, slavni<br />
boj,<br />
Znamen križa proslavljajte uzdišući jasni<br />
poj.<br />
Kako Isus žrtvova se, žrtvom spasi narod<br />
svoj …<br />
Bacih pogled unaprijed i vidim da nas<br />
vrijeme očito požuruje na pripremu “SIVE-<br />
RIĆA” za upućivanje prema tiskari…<br />
15.09. ŽALOSNA GOSPA.<br />
Šimun reče Mariji:<br />
“Ovaj je evo, postavljen na propast<br />
i uzdignuće mnogima u Izraelu i za znak<br />
osporavan: a i tebi će samoj mač probosti<br />
dušu.” LK 2, 34-35<br />
Uz sina Božjega, na križ podignuta,<br />
stoji Majka supatnica: “Pokraj Isusova križa<br />
stajale su njegova majka i sestra njegove<br />
majke, Marija, žena Kleofina, i Marija iz<br />
Magdale. Kad Isus opazi Majku i uz nju<br />
učenika kojega je osobito ljubio, reče majci:<br />
“Ženo, evo ti sina”, zatim reče učeniku:”Evo<br />
ti majke!” I od tog je časa učenik uze za<br />
svoje.” Iv 19, 25-27<br />
16.09. SVETI KORNELIJE, PAPA I<br />
CIPRIJAN, BISKUP, MUČENICI.<br />
Kornelije je postao biskupom rimske<br />
Crkve godine 251. Snažno se borio protiv<br />
otpadnika i pomognut od Ciprijana, uspio<br />
je učvrstiti svoj autoritet. Car Gal ga je protjerao<br />
te je godine 253. umro u gradu Civitaveckiu.<br />
Njegovo je tijelo preneseno u Rim<br />
i pokopano u Kalistovim katakombama.<br />
Ciprijan je rođen u moćnoj Kartagi oko<br />
godine 210. u poganskoj obitelji. Obratio<br />
se na kršćanstvo, postao svećenikom te je<br />
zaređen za biskupa godine 249. U burnim<br />
vremenima veoma je dobro primjerom i<br />
spisima upravljao Crkvom. Za Valerijanova<br />
97
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
progonstva bio je odagnan u zarobljeništvo,<br />
a zatim je 14. rujna 258. godine podnio<br />
mučeničku smrt…<br />
Župnik bio u sprovodu svome rođaku<br />
Dušanu Željku Markoviću iz Čitluka kraj<br />
Sinja, koji je s još dvojicom svojih kolega<br />
poginuo u blizini Požege, 14 rujna 2009.<br />
godine. Na sprovodnim i ukopnim obredima<br />
na groblju sv. Frane u Sinju nazočilo je<br />
i molilo ogromno mnoštvo naroda s raznih<br />
strana … isto tako uočili smo veliku brojnost<br />
hrvatske vojske, jer je i sam Željko bio<br />
pripadnik HV-a. S vojskom je stigao i vojni<br />
kapelan iz Knina fra Božo Ančić mlađi.<br />
Obred sprovoda vodio je fra Eugen Poljak,<br />
župni vikar u Sinju, uz još petoricu fratara.<br />
Za tragično preminulog Dušana Željka misno<br />
slavlje služeno je u (dupko punoj) crkvi<br />
sv. Franje na Đeledinu-Čitluk-Jasensko.<br />
17.09. RANE SVETOGA NAŠEG OCA<br />
FRANJE. Bog je na tijelu blaženog oca Franje<br />
čudesno utisnuo znakove muke svog<br />
Sina. Rane u svom tijelu slične Isusovim,<br />
98<br />
sv. Franjo je nosio dvije godine pred samu<br />
smrt.<br />
I danas je vaš ljetopisac bio na sprovodu<br />
u Sinju. Ovaj put fra Petru Šušnjari, gdje<br />
je pristiglo puno svećenika. Misu zadušnicu<br />
za pok. fra Petra vodio je fra Božo Vuleta,<br />
provincijski vikar. Na kraju se izredalo i<br />
nekoliko govornika koji su iz svoga kuta<br />
gledanja ocrtali fra Petrov lik i život na ovozemnoj<br />
pozornici.<br />
20.09. DVADESET I PETA NEDJELJA<br />
KROZ GODINU. Hodočastili smo u SVETI-<br />
ŠTE SVETE MARIJE u Biskupiji kraj Knina i<br />
proslavili GOSPU VELIKOGA HRVATSKOG<br />
KRSNOG ZAVJETA. Procesiju i misu predvodio<br />
je mons. Ante Ivas, biskup šibenski.<br />
Ispovijedali narod ovi svećenici: fra Eduard<br />
Sokol, fra Luka Norac, fra Stjepan Matić, fra<br />
Josip Matić i fra Petar Klarić… sunce je pržilo<br />
i mnoge natjeralo u potragu za hladovinom.<br />
U <strong>Siverić</strong>u kiša u 17.00 sati, te misno<br />
slavlje u našoj crkvi uz učešće manjeg broja<br />
osoba u 18.00 sati.<br />
Klara i Lucija Tomić, blizanke, kćei Dražena i Marijane r. Milković
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
21.09. SVETI MATEJ, EVANĐELIST…<br />
Župnik čestitao imendan fra Mati Gveriću<br />
u Drnišu …<br />
22.09. Župnika je poslovno pohodio<br />
gradonačelnik Drniša, gosp. Ante Dželalija.<br />
Tako je ovih dana učinio u nekoliko navrata<br />
za dobrobit Siverćana.<br />
24.09. Prava vrućina … klimatski uvjeti<br />
uvelike podsjećaju na toplotne udare i<br />
temperaturna kretanja, u srpanju i kolovozu.<br />
Fra Mirku Klariću čestitao imendan na<br />
šibenskom ŠUBIĆEVCU.<br />
26.09. Župnik krenuo na put prema<br />
Kninu, gdje je bio na raspolaganju za ispovijedanje<br />
djece i odraslih u 09.30 sati.<br />
Navečer oko 19.00 sati u župni ured pozvan<br />
je gosp. Ivica Aleksić kome je župnik dogovorno<br />
sa svojim suradnicima povjerio<br />
izvođenje radova od ulaza na groblje do<br />
same crkve.<br />
27.09. DVADESET I ŠESTA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU. Isusova briga za opće<br />
dobro čovjeka svih vremena…<br />
Po izuzetno toplom vremenu siverski<br />
župnik i fra Milan Ujević poduzeli su put<br />
prema Šibeniku, gdje su čestitali imendan<br />
fra Vici Luciću.<br />
28.09. SVETI VEĆESLAV, MUČE-<br />
NIK. Rođen je u Češkoj oko godine 907.<br />
Od malih je nogu primio kršćanski odgoj.<br />
Godine 925. postao je kraljem. Mnoge je<br />
teškoće podnio upravljajući podložnicima<br />
i šireći vjeru. Izdao ga je brat Boleslav te su<br />
ga godine 935. ubili razbojnici. Odmah je<br />
smatran mučenikom i štuje se kao glavni<br />
zaštitnik Češke…<br />
Nakon obveza u školi i pripremnih radnja<br />
za početak radova na stazi ispred naše<br />
crkve, župnik uz obostrani dogovor s fra<br />
Žarkom Maretićem, gvardijanom visovačkim,<br />
pošli smo u Zadar, gdje smo u tamošnjoj<br />
bolnici obišli fra Šimu Samca. Malo<br />
kasnije u društvo nama Trojici pridružio se<br />
i fra Mladen Kovačević, gvardijan iz Karina.<br />
Bilo nam je izuzetno drago što smo svojim<br />
obilaskom fra Šime obavili svoju ljudsku i<br />
kršćansku dužnost. A treba zabilježiti da je<br />
i vrijeme bilo vedro, sunčano i toplo…<br />
29.09. SVETI MIHAEL, GABRIJEL I<br />
RAFAEL, ARKANĐELI.<br />
iz knjige otkrivenja svetog ivana<br />
apostola:<br />
Nasta rat na nebu:<br />
Mihael i anđeli njegovi<br />
zarate se sa Zmajem.<br />
Zmaj uđe u rat, i anđeli njegovi,<br />
ali ne nadvlada.<br />
I ne bi im više mjesta na nebu.<br />
Zbačen je zmaj veliki,<br />
stara zmija –<br />
imenom Đavao, Sotona,<br />
zavodnik svega svijeta.<br />
Bačen je na zemlju,<br />
a s njim su bačeni i anđeli njegovi.<br />
I začujem glas na nebu silan:<br />
“Sada nasta spasenje i snaga,<br />
i kraljevstvo Boga našega,<br />
i vlast Pomazanika njegova!<br />
Jer, zbačen je tužitelj braće naše<br />
koji ih dan i noć optuživaše<br />
pred Bogom našim.<br />
Ali oni pobijediše krvlju Jaganjčevom<br />
i riječju svoga svjedočanstva:<br />
nisu ljubili života svoga –<br />
sve do smrti.<br />
Zato, veselite se nebesa<br />
i svi nebesnici!”<br />
Otk 12, 7-12<br />
Župnik i Ferdo Topić uz pratnju crkvenog<br />
barjaka sv. Petra apostola i njegove<br />
zaštite pošli na božansko slavlje u procesiji<br />
ulicama Šibenika i u misno slavlje na trgu<br />
HRVATSKE REPUBLIKE, koje je u zajedništvu<br />
sedmorice biskupa i nadbiskupa vodio<br />
đakovačko-osječki nadbiskup mons. Marin<br />
Srakić, predsjednik HBK.<br />
Započeli brojni površinski radovi na<br />
iskopu zemljanog materijala od ulaza na<br />
groblje do ispred same crkve u <strong>Siverić</strong>u.<br />
99
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Vrijeme je bilo – kao po narudžbi …<br />
30.09. I danas (na blagdan sv. Jeronima,<br />
svećenika i crkvenog naučitelja, umro<br />
u Betlehemu godine 420.).<br />
Rujan je toplotnim hodom završio svoje<br />
pretežno sunčano putovanje i mnogima<br />
bio pravo radovanje…<br />
100<br />
listopad, 2009.<br />
01.10. Sv. Terezija od Djeteta Isusa,<br />
djevica i crkvena naučiteljica. Rodila se u<br />
Francuskoj godine 1873. Još kao djevojčica<br />
ušla je u samostan karmelićanski u<br />
Lisieuyu. Njegovala je osobito evanđeosku<br />
malenkost i poniznost te pouzdanje u Boga.<br />
U tome je poučavala novakinje. Život je<br />
dala za spas duša i širenje Crkve. Umrla je<br />
30. rujna 1897.<br />
I u našoj župi započela je listopadska<br />
pobožnost na čast i slavu dragoj Gospi…<br />
Radnici svojski rade i koriste lijepo<br />
vrijeme … nazire se nailazak oštrijeg prodora<br />
zraka.<br />
02.10. SVETI ANĐALI ČUVARI – More<br />
se uzburkalo i zemlja je uzdrhtala kad<br />
je arkanđeo Mihael silazio s neba. Anđeo<br />
Gabrijel se ukaza Zakariji i reče: Žena će<br />
ti Elizabeta roditi sina. Nadjenut će mu<br />
ime Ivan. Ja sam anđeo Rafael što stojim<br />
pred Gospodinom, a vi blagoslivljate Boga<br />
i obznanjujete sva čudesna djela njegova!<br />
Anđeo Gabrijel reče Mariji: Evo začet ćeš i<br />
roditi Sina i nadjenut ćeš mu ime Isus.<br />
MOLITVA<br />
Bože, ti savršeno raspoređuješ službe<br />
anđela i ljudi. Tebi anđeli u nebu uvijek<br />
stoje na službu: daj da nas čuvaju u našem<br />
životu na zemlji!<br />
MOLITVA<br />
ANĐELU ČUVARU<br />
Anđele čuvaru mili! Svojom snagom<br />
me zakrili. Prema Božjem obećanju čuvaj<br />
mene noću danju. Osobito pak me brani,<br />
da mi dušu grijeh ne rani. A kad s ovog<br />
svijeta pođem, sretno da u nebo dođem,<br />
da se ondje s tobom mogu vijekom klanjat<br />
dragom Bogu. Amen.<br />
Na sprovodnim svečanostima za fra<br />
Dominika Tomića na Visovcu u 15.00 sati,<br />
a kiša je vani padala i za puno se stupnjeva<br />
temperatura spustila u usporedbi s jučerašnjim<br />
danom. Nadamo se da je ovo samo<br />
kratkotrajni dašak jeseni … kada je kiša<br />
prestala u sumrak pogledao sam i poslijepodnevni<br />
pomak na radnome mjestu u<br />
blizini crkve…<br />
03.10. Ni jednog oblačka. Burica lagano<br />
potpiruje. A radnici nisu radili kod crkve<br />
… berba grožđa. Ljetopisac je zapazio desetak<br />
osoba koje čiste i uljepšavaju mjesto..<br />
04.10. DVADESET I SEDMA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU… Moljenje svete krunice<br />
u 09.30 sati, sveta misa u 10.00 sati, a<br />
potom požurio na Širitovce (župa Miljevci),<br />
gdje je Vaš ljetopisac u crkvi sv. Petra služio<br />
pjevanu Misu uz veliku pobožnost i tišinu<br />
Ita i Petar, vjenčani 08. 10. 2009 u Kninu
»SIVERIĆ« BR. 17 IZ ŽUPSKOG LJETOPISA<br />
tamošnjeg puka koji skladno pjeva i tako<br />
dvostruko slavi Boga.<br />
Siverski župnik požurio na Visovac,<br />
gdje smo brojni proslavili našega utemeljitelja<br />
Franjevačkog reda. Sv. Franju iz Asiza.<br />
A Gospodin nam je podario prekrasno vrijeme,<br />
puno sunca i njegove topline.<br />
08.10. DAN HRVATSKE NEOVISNO-<br />
STI… Na današnji dan 08. listopada 1991.<br />
godine Hrvatska je konačno raskrstila sve<br />
državotvorne odnose s bivšom državom i<br />
tako se teškom mukom othrvala iz 70-godišnjeg<br />
jugokomunističkog pakla.<br />
Župnik pošao do župnika u Promini,<br />
ali se neobavljena posla vratio na Visovac…<br />
U našoj župi listopadska pobožnost…<br />
10.10. Župnika i radnike obišao gradonačelnik<br />
Drniša, gosp. Ante Dželalija i vrlo<br />
pohvalno se izrazio o izvedenim poslovima.<br />
11.10. DVADESET I OSMA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU… Ne riječi nego djela…<br />
Ne ljubimo riječju nego djelom, te riječi ne<br />
gube snagu. Na krilima vjere u Isusa Krista<br />
one nam nude izvor žive vode koja struji u<br />
vječni život…<br />
12.10. Danas su potpuno završeni<br />
radovi na stazi od ulaza na groblje do<br />
ispred samih vrata na crkvi… Višak ploča<br />
što su nam pretekle, naši su poduzetni<br />
ljudi sklonili na sigurno: Milan Ramljak,<br />
Ivica Bukarica pok. Marka i Ferdo Topić.<br />
Ovdje svakako treba naglasiti da nam je<br />
betonske ploč(ice)e darovao Grad Drniš<br />
na čelu s gradonačelnikom, gosp. Antom<br />
Dželalijom, te BETON LUČKO iz Zagreba<br />
(Industrijska zona Radonić), naravno opet<br />
na zamolbu i na mig gosp. Gradonačelnika<br />
Drniša … Uime Siverćana i u moje osobno<br />
ime hvala gosp. Gradonačelniku Drniša i<br />
cijenjenoj Gospodi u tvrtki BETON LUČKO<br />
– i u skladištu Radonić.<br />
17.10. SVETI IGNACIJE ANTIOHIJ-<br />
SKI, BISKUP I MUČENIK… Ignacije je<br />
kao Petrov nasljednik upravljao antiohijskom<br />
Crkvom, osuđen je da bude predan<br />
životinjama, te je prebačen u Rim i ondje<br />
za cara Trajana godine 107. slavno podnio<br />
mučeništvo. Na putu je napisao sedam poslanica<br />
različitim Crkvama, u kojima mudro<br />
i učeno govori o Kristu, o ustrojstvu Crkve i<br />
o kršćanskom životu. U Antiohiji se već od<br />
4. stoljeća njegov spomen-dan svetkovao<br />
na današnji dan.<br />
Pustite me, piše sveti Ignacije Rimljanima<br />
da budem hrana zvijerima, po kojima<br />
mogu susresti Boga. Božje sam žito i zubi me<br />
zvijeri melju da postanem čisti kruh Kristov…<br />
Sveti Ignacije uhapšen je za vladanja cara<br />
Trajana, 107. godine. Određeno je da umre<br />
u Rimu, jer je Rim bio ponosan na velike<br />
i ugledne žrtve. Svojatao ih je sebi. Dobio<br />
je pratnju od deset vojnika koje on naziva<br />
leopardima. Toliko su bili okrutni prema<br />
njemu. Sâm piše: “Što sam prema njima bio<br />
ljubazniji, to su oni prema meni bili gori.” A<br />
to je svjedočanstvo i prava pravcata istina,<br />
da dobrota uvijek izaziva bijes divljači.<br />
ANTIOHIJA SIRIJSKA<br />
Taj se velebni grad nalazio na istočnoj<br />
strani rijeke Oronta, kao prirodno središte<br />
Sirije. Antiohija je, uz Aleksandriju i Rim,<br />
bila jedan od tri najvažnija grada Rimskog<br />
Carstva. Po svojoj ljepoti Antiohija je bila i jedan<br />
od gradova koji je ostavljao vrlo dubok<br />
dojam u Carstvu. Također je bila raskrižje<br />
trgovačkih putova koji su vodili prema Indiji<br />
i Egiptu. U njoj su bile raspoređene rimske<br />
legije, a njihov zapovjednik je po moći bio<br />
odmah iza cara. Rim je grad preoblikovao i<br />
unaprijedio blagostanjem i gradnjom – obnovom<br />
hramova, gradnjom kazališta, cirkusa,<br />
i kupališta. No, Antiohija je bila poznata<br />
i po narodnoj i staleškoj raznolikosti svojih<br />
stanovnika. Često bi ju uništavali potresi,<br />
požari i razne epidemije te je kao i svaki<br />
veliki grad bila poprište velikoga kriminala.<br />
Imala je veliko svetište boga Apolona,<br />
nastalo uz prirodni izvor vode. Antiohiju su<br />
najvjerojatnije evangelizirali apostol Petar,<br />
Barnaba i Pavao. Tu su oni koji slijede Isusa<br />
101
IZ ŽUPSKOG LJETOPISA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
prvi put prozvani kršćanima. Antiohija je<br />
bila i polazište Pavlovih misijskih putovanja<br />
I danas je većina krizmanika bila na<br />
poduci za krizmu.<br />
18.10. DVADESET I DEVETA NEDJE-<br />
LJA KROZ GODINU… Listopadska pobožnost<br />
u 09.30 sati, potom župska pjevana<br />
Misa… promotrili smo slanje Apostola … “po<br />
svem svijetu” i naše poslanje kao krštenika<br />
Isusovih učenika – kakvi smo mi promicatelji<br />
Radosne vijesti u sadašnjem trenutku…<br />
Točno u podne pošao u Knin, gdje sam<br />
fra Luki Norcu čestitao imendan. Bilo nas<br />
je dvanaest svećenika.<br />
Bura i oblačno: pred očima sve je bilo<br />
mračno.<br />
19.10. Zahvala Bogu za plodove zemlje.<br />
Dani kruha, blagoslovna molitva nad svakovrsnim<br />
kolačima u našoj školi u 09.30 sati.<br />
21.10. Zadnji put u zajedničkim dužnostima<br />
u ovom sazivu pod vodstvom dosadašnjeg<br />
gvardijana fra Žarka Maretića<br />
na Visovcu.<br />
24.10. Danas je u Osijeku, pokopan<br />
Pavao (Pavo) Runje pok. Joze, rođak (ujčev<br />
sin) siverskog župnika<br />
25.10. TRIDESETA NEDJELJA KROZ<br />
GODINU… noćas se prešlo na zimsko računanje<br />
vremena…<br />
Prekrasna sunčana nedjelja privukla<br />
je brojne na božansku službu i zahvalu<br />
Bogu za nebrojena dobra. Nakon (danas<br />
iznimno) recitirane svete Mise, župnik žurno<br />
u Gradac Drniški, gdje je slavio gozbu<br />
Božje ljubavi u tamošnjoj crkvi u 11.00 sati.<br />
Njihov župnik fra Jozo Matić ovih je dana<br />
doživio nezgodu (18.10.2009.), ali ne onu<br />
u prometu. Bogu hvala njegovo zdravlje<br />
ide na bolje!<br />
Za vrijeme zajedničkog objeda u Drnišu,<br />
fra Jozo se uvelike zanimao kako je<br />
bilo na misi u Gracu…<br />
Vaš se ljetopisac zaputio put Vrlike<br />
prema rodnome kraju, gdje je obišao svoje,<br />
posebno najstariju sestru Anđu Čugura, fra<br />
102<br />
Ivanovu, Antinu i Snježaninu mater, koja se<br />
vidno oporavlja nakon povratka s operacije<br />
u splitskoj bolnici.<br />
26.10. Nakon obveza u mjesnoj školi,<br />
telefonski je nazvao i zamolio župnika gosp.<br />
Siniša Sviben, dimnjačar da dođem po nj u<br />
Drniš, jer u <strong>Siverić</strong>u ima očistiti četiri dimnjaka<br />
na kućama naših župljana…<br />
27.10. Nižu se sunčani i topli dani…<br />
Djelatnici INA-e iz Solina dovezli su<br />
loživo ulje za centralno grijanje u 16.00 sati.<br />
28.10. SVETI ŠIMUN I JUDA TADEJ,<br />
APOSTOLI. Šimunovo se ime nalazi na<br />
jedanaestom mjestu u popisu apostola. O<br />
njemu ništa ne znamo osim da je rođen u<br />
Kani Galilejskoj i da se naziva “zelotom”,<br />
a to znači da je pod cijenu života želio da<br />
rimski okupatori što prije napuste Judeju<br />
i Palestinu. Juda, zvani i Tadej, jest onaj<br />
apostol koji je na Posljednjoj večeri pitao<br />
Gospodina kako to da će se očitovati samo<br />
učenicima a ne svijetu (Iv 14,22).<br />
Već izjutra naziralo se da će biti vedro<br />
i toplo i vrijeme i raspoloženje.<br />
Malo prije 08.00 sati župnik krenuo<br />
put Šibenika, gdje je u sjemeništu s brojnim<br />
svećenicima i šibenskim Biskupom bio na<br />
zajedničkim molitvama i predavanju Caritas<br />
u svećenikovoj pastoralnoj službi. Gost<br />
predavač bio je vlč. Ivica Rebić, ravnatelj<br />
Caritasa Đakovačko-osječke nadbiskupije<br />
i župnik u Krševcu.<br />
30.10. Ovo su možda zadnji trzaji<br />
sunčanih razdoblja … zato smo danas uz<br />
pomoć Milenka Tomića, Mladena Bukarice<br />
i Ferde Topića uredili zelene površine i<br />
njihov okoliš.<br />
Naše Uredništvo pohodio je suradnik<br />
u listu <strong>Siverić</strong>, gosp. Mile Prpa iz Zagreba.<br />
31.10. Protekla noć bila je hladna, ali<br />
zato je dan bio topao i ugodan.<br />
Svojim molitvama na sprovodnim svečanostima<br />
za Vladu Černivca u 14.00 sati.<br />
Brojni su se izmijenili na groblju u tijeku<br />
dana…
Visoko nad njima pjevala je ševa penjući<br />
se krilima prema nebu i suncu, a one<br />
sagnute u širokim bijelim suknjama i bijelim<br />
košuljama sa širokim rukavima, s opancima<br />
i grlićima na nogama poredane jedna<br />
do druge, vješto i brzo oštrim srpovima<br />
rezale su zrele vlati žita s klasjem, slagale<br />
u rukoveti i polagale iza sebe na vruću strn.<br />
Iako je sunce žeglo, djevojke nisu skidale<br />
kapâ sa svojih glava, kao ni izvezene<br />
haljetke prebačene preko ramena, niti su<br />
žene skidale svoje široke bijele marame,<br />
nego su ih omotale oko glava. Koliko se<br />
sjećam, zvale su ih “bošče”, donekle slične<br />
bijelim okrugama naših majki u selima<br />
Petrova polja. Dapače, nisu skidale ni svoje<br />
živopisne i išarane pregače, jedino kad bi<br />
sunce posve peklo.<br />
I tako po cijeli vrući ljetni dan žele su<br />
žetalice zrelo žito od jutra do pred sumrak<br />
večeri. Na vrućem ljetnom zraku, koji je<br />
od vrućine treperio, pucketale su zrele i<br />
ugrijane vlati i zrelo klasje žita, pa se širio<br />
blagi miris zrelog žita mirišući mirisom tek<br />
ispečenog kruha. Prolaznik koji je prolazio<br />
pored njiva sa zrelim klasjem i sagnutim žetalicama,<br />
osjetio je i udisao taj božanstveni<br />
miris, koji dugo ostaje u pamćenju.<br />
Na večer se čula pjesma žetalica u<br />
treperavom predvečerju ugaslog vrućeg<br />
dana. Zvonki glasovi širili su se tihim Petrovim<br />
poljem.<br />
Žetalice bi obično radile po grupama,<br />
svaka grupa ili skupina bila je jedno društvo<br />
i ne bi se odvajala cijelo ljeto za vrijeme<br />
žetve. U svakoj skupini bilo bi po dvojica<br />
ili više muškaraca, koji su za njima sku-<br />
iz naše škrinje<br />
žetaliCe<br />
pljali rukoveti, slagali ih i vezali u snopove<br />
konopima isprepletenim od vlati raži.<br />
Snopove bi se nakon nekoliko dana,<br />
ovisno o vremenu, slagalo u kamare zvane<br />
“granice”, tako da bi se klasje okretalo<br />
prema klasju. Ako bi slučajno naišla kiša i<br />
“granice” pokisnu, tada bi se one razvaljivale,<br />
a snoplje bi se u razmacima polagalo<br />
po njivi s klasjem okrenutim prema nebu i<br />
suncu, da se posuši.<br />
Nakon stajanja na njivi snopove bi se<br />
tovarilo na karove s posebno proširenim<br />
postoljem od dasaka (da ih više stane!)<br />
i vozilo ih se do guvna, gdje se obavljala<br />
vršidba. S ovim je, reklo bi se, završen dio<br />
poslova oko žetve i to onaj dio, koji se odnosi<br />
na poslove na njivi, gdje je raslo žito.<br />
Žetalice su dolazile žeti žito najvećim<br />
dijelom po njivama u siverićkom dijelu<br />
Petrova polja, jer su vlasnici tih njiva bili<br />
uglavnom rudari u Rudniku <strong>Siverić</strong>, pa su<br />
lakše mogli platiti njihov rad. Dakako, bilo<br />
je slučajeva da su želi i po drugim selima, ali<br />
manje. Ne znam zašto, sve smo ih nazivali<br />
jednim imenom – “štikovke”, iako sve nisu<br />
bile iz nama najbližeg sela Štikova, nego i iz<br />
Maovica, Kijeva i drugih sela vrličkog kraja.<br />
Mjesto njihovog okupljanja, gdje su<br />
one čekale hoće li ih netko pozvati u žetvu<br />
– bilo je “Jokačin most”, a to vam je most<br />
na cesti za Knin, kod “Jokačine kuće”,<br />
vlasnika pok. Josipa Topića – “Jokače”,<br />
gdje je bila gostiona u koju su svraćali<br />
mnogi rudari. Kuća je u Domovinskom ratu<br />
spaljena i danas stoje samo zidovi.<br />
Blizu, lijevo od tog mosta je pružni prijelaz,<br />
a iza tog prijelaza je bila separacija uglja<br />
103
IZ NAŠE ŠKRINJE »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Žetalice i momci u narodnoj nošnji<br />
Rudnika <strong>Siverić</strong>, a danas se nalaze pogoni<br />
Karbon – Zagreb, i Mikrosiverit <strong>Siverić</strong>.<br />
Žetalice bi kod vlasnika njiva žele žito<br />
cijeli dan za dogovorenu nadnicu, a vlasnik<br />
bi im uz nadnicu dao tri obroka jela na dan.<br />
Ujutro bih dao marendu ili zajutrak, na<br />
podne ručak i na večer večeru, a to je bilo,<br />
pura s običnim i kiselim mlijekom ili samo<br />
začinjena pura, u podne kuhano jelo doneseno<br />
u loncu, najčešće grah s manistrom<br />
ili ječmom u što bi se ubacilo komad suhe<br />
slanine ili ponekad rijetko komad pršuta,<br />
najčešće gnjat.<br />
Večera je bila još skromnija, suho jelo,<br />
ono što bi se našlo pri ruci u kući domaćina.<br />
Inače, žetalice bi spavale obično kod<br />
domaćina, gdje su taj dan žele, uglavnom<br />
u pojati na sjenu ili slami, a često vani u<br />
slami na guvnu, gdje se taj dan vršilo žito.<br />
Bilo je u mjestu više pojata, gdje su žetalice<br />
noćivale cijelo ljeto, kod vlasnika gdje nisu<br />
104<br />
žele žito, uz dobru volju vlasnika pojate, o<br />
čemu se pohvalno govorilo.<br />
Prošlo je vrijeme žetalica, vrućih ljeta<br />
zrelog žita, mirisa slame i zrelog žita, vršidbe<br />
na guvnima, sa zapuhanim i znojnim konjima,<br />
vijanja žita uz pomoć vjetra, spavanja<br />
u toploj slami uz pjev zrikavaca pod ljetnim<br />
nebom punim zvijezda.<br />
S nostalgijom se sjećamo tog vremena,<br />
koje je prohujalo, nestalo, i neće se više<br />
vratiti, kao što se mnogo toga prošlog ne<br />
vraća. Čini nam se, kao da žetalice nisu<br />
nestale. One i danas žive, bar u našem<br />
sjećanju. I kao da čujemo njihovu pjesmu<br />
u tiho ljetno predvečerje, koja se širi ravnicom<br />
Petrova polja. Nadamo se da će u<br />
jednom boljem budućem vremenu zaživjeti<br />
opustjele i zapuštene naše njive diljem Petrova<br />
polja.<br />
Ivan Topić
vjerski podlistak<br />
tragom dalekiH milenija<br />
Mi se, cijenjeni čitatelji, u ovom prikazu<br />
na tragu Dalekih Milenija, nalazimo u vremenima<br />
kada mlada i poletna Crkva ohrabrena<br />
snagom Duha Svetoga neprestano<br />
raste i jača. Isusovi Apostoli preuzimaju<br />
svari u svoje ruke. Suočavaju se s velikim<br />
potrebama i izazovima koje donosi novo<br />
vrijeme i nalozi života…<br />
Apostoli i zanosna Crkva Kristova pršti<br />
od zadovoljstva i odiše velikom radošću<br />
… “Gospodnje je to djelo: kakvo čudo u<br />
očima našim!”<br />
ustanovljenje đakonata<br />
A u to vrijeme, kako je rastao broj<br />
učenika, počeše mrmljati Helenisti na Hebreje<br />
da se njihove udovice zapostavljaju u<br />
svakidašnjoj opskrbi. Tada Dvanaestorica<br />
sazvaše zbor učenika te rekoše: “Nije pravo<br />
da mi zapustimo riječ Božju pa da dvorimo<br />
kod stolova. Zato pronađimo braćo, među<br />
sobom sedam ljudi na dobru glasu, punih<br />
Duha i mudrosti, pa ćemo njih postaviti<br />
nada tim poslom, a mi ćemo se potpuno<br />
posvetiti molitvi i posluživanju Riječi.” Prijedlog<br />
se svidje svemu zboru, te izabraše<br />
sebi Stjepana, čovjeka puna vjere i Duha<br />
Svetoga, zatim Filipa, Prokora, Nikanora,<br />
Timona, Parmena i bivšeg obraćenika na<br />
židovsku vjeru Nikolu Antiohijca. Njih postaviše<br />
pred Apostole, a oni se pomoliše i<br />
položiše na njih ruke.<br />
Riječ se Božja širila a broj je učenika u<br />
Jeruzalemu vrlo rastao. Dj. Ap. 6, 1-7<br />
Đakonat<br />
U dokumentima Drugog Vatikanskog<br />
Koncila, u Dogmatskoj Konstituciji<br />
“LUMEN GENTIUM” - “SVJETLO NARO-<br />
DA”, III. glava, br. 29. stoji:<br />
Đakoni<br />
29. Na nižem stupnju hijerarhije stoje<br />
đakoni, na koje se polažu ruke “ne za<br />
svećenstvo, nego za služenje.” Jer ojačani<br />
sakramentalnom milošću služe Božjem<br />
narodu u zajednici s biskupom i njegovim<br />
svećenstvom u službi liturgije, propovijedanja<br />
i ljubavi. Služba je đakona, kako mu<br />
odredi kompetentna vlast, svečano dijeliti<br />
krštenje, čuvati i dijeliti Euharistiju, u ime<br />
Crkve prisustvovati ženidbi i blagoslivljati<br />
je, nositi popudbinu umirućima, čitati<br />
vjernicima Sveto Pismo, poučavati i poticati<br />
narod, predvoditi bogoslužje i molitvu<br />
vjernika, dijeliti blagoslovine, voditi obred<br />
sprovoda i pokopa. Budući da su posvećeni<br />
dužnostima kršćanske ljubavi i pomaganja,<br />
neka se sjete đakoni opomene blaženoga<br />
Polikarpa: “Neka budu milosrdni, marljivi,<br />
hodajući po istini Gospodina, koji je postao<br />
sluga svih.”<br />
Budući da se te službe, koje su veoma<br />
potrebne za život Crkve, prema propisima<br />
koji danas vrijede u latinskoj Crkvi mogu<br />
u mnogim krajevima veoma teško vršiti,<br />
đakonat će se moći u budućnosti obnoviti<br />
kao posebni i trajni hijerarhijski stupanj.<br />
Da li je i gdje je zgodno za dušobrižništvo<br />
uvesti takve đakone, imaju odlučiti različite<br />
kompetentne teritorijalne biskupske<br />
konferencije uz odobrenje samog Pape. Uz<br />
pristanak Rimskog Biskupa moći će se taj<br />
đakonat podijeliti ljudima zrelije dobi i ako<br />
žive u braku, i sposobnim mladićima, za koje<br />
ipak mora ostati na snazi zakon celibata.<br />
105
VJERSKI PODLISTAK »SIVERIĆ« BR. 17<br />
106<br />
sveti stjepan prvomučenik<br />
đakon<br />
(I. stoljeće)<br />
Đakon stjepan<br />
Sveti Luka Evanđelist u Djelima Apostolskim<br />
o đakonu Stjepanu među ostalim<br />
piše: “A Stjepan, pun milosti i snage, činio<br />
je velika čudesna znamenja u narodu. Tada<br />
se digoše neki pripadnici sinagoge koja<br />
se zove sinagoga Libertinaca, Cirenaca,<br />
Aleksandrinaca i neki iz Cilicije i pokrajine<br />
Azije, te se počeše prepirati sa Stjepanom.<br />
Ali ne mogoše odoljeti mudrosti i Duhu<br />
kojim je govorio. Potom podgovoriše neke<br />
ljude da izjave: “Čuli smo ga kako govori<br />
pogrdne riječi protiv Mojsija i Boga.” Tako<br />
razdražiše i narod i starješine, i književnike.<br />
Zatim pristupiše k njemu, uhvatiše ga<br />
i izvedoše pred Veliko vijeće. I dovedoše<br />
lažne svjedoke koji izjaviše: “Ovaj čovjek ne<br />
prestaje govoriti protiv ovoga svetog Mjesta<br />
i Zakona.” Čuli smo ga, naime, kako govori<br />
da će Isus, onaj Nazarećanin, razoriti ovo<br />
Mjesto i promijeniti bogoslužje koje nam je<br />
predao Mojsije.”<br />
Na to svi, koji su sjedili u Velikom vijeću,<br />
upru pogled u Stjepana i opaze da mu<br />
je lice kao lice u anđela…<br />
U sredini, na povišenom mjestu, uspravan<br />
i lijep, stajao je Stjepan i kružio svojim<br />
velikim i pametnim očima iz kojih je izbijalo<br />
tajnovito svjetlo i snaga…<br />
I budući progonitelj Rane Crkve, koja<br />
se istom rađala među razjarenim mnoštvom,<br />
umiješao se i opasni Savao da i on<br />
čuje Stjepanov govor i pomnjivo prati razvoj<br />
“događanja naroda”!<br />
Stjepan se poput orla nadvinuo nad<br />
proroke. Itekako je snažno ocrtao Mesiju<br />
koji mora trpjeti i umrijeti. Uhvatio se velikog<br />
proroka Izaije koji ga je navijestio tako<br />
zorno kao da je pisao njegov životopis. Taj je<br />
Mesija upravo Isus Krist, prorok iz pokrajine<br />
Galileje koji je bio raspet i iznova oživio. Na<br />
njemu su se doslovno ispunila proroštva.<br />
Židovski narod nema više koga čekati. Stari<br />
Zakon i hram nisu drugo nego privremeno<br />
i prolazno razdoblje u otkupiteljskom<br />
promislu. Nema povratka na staro, Bog<br />
je razbio stare okvire, prešao uske etničke<br />
granice. Ljubav se izlila na svako ljudsko<br />
biće. Svi će biti jednakopravna braća u zagrljaju<br />
jednoga Oca. Nema razlike između<br />
Židova i Grka. Božji narod postaje sveopća,<br />
univerzalna zajednica onih koji ljube Boga i<br />
njegovu Crkvu po svem svijetu. S Kristom je<br />
započelo novo vrijeme, novo razdoblje, novi<br />
međuljudski odnosi. Staro pomalo umire…<br />
Kako je samo zvučao govor Božjega<br />
velikana Stjepana. Mnoštvo se uzgibalo<br />
kao nemirno more. Protesti i urlici. Svi su<br />
Sveti Stjepan
»SIVERIĆ« BR. 17 VJERSKI PODLISTAK<br />
se doslovno urotili protiv Stjepana. Kako<br />
ga je samo promatrao Savao – kao ričući<br />
lav. Krenuo je za masom koja je Stjepana<br />
odvela u palaču velikog svećenika. Tu je<br />
Stjepan opet došao do riječi: “Da, Krist je<br />
Mesija. To potvrđuju Pisma. Vi ste ga na<br />
smrt predali, vi ste njegovi ubojice.”<br />
stjepanova smrt<br />
Kada to čuše kipjeli su od bijesa u srcima<br />
svojim i škripali zubima na njega. A on,<br />
pun Duha Svetoga, uprije pogled u nebo i<br />
vidje Slavu Božju i Isusa kako stoji Bogu<br />
zdesna, te reče: “Evo, gledam otvorena<br />
nebesa i Sina Čovječjega gdje stoji Bogu<br />
zdesna”. Na to oni podigoše silnu viku,<br />
začepiše sebi uši te jurnuše jednodušno<br />
na njega. Izbaciše ga izvan zidina grada<br />
i kamenovaše. Svjedoci odložiše haljine<br />
svoje do nogu mladića koji se zvao savao.<br />
Dok su kamenovali Stjepana on je zazivao i<br />
govorio: “Gospodine Isuse, primi duh moj!”<br />
Zatim kleče i viknu glasno: “Gospodine ne<br />
uzmi im ovo u grijeh!” Kada to reče, usnu<br />
u Gospodinu. Dj. Ap. 7,<br />
A Savao se slagao s njegovim umorstvom.<br />
Onoga dana nastade žestok progon<br />
Crkve u Jeruzalemu, te se svi osim Apostola,<br />
raspršiše po krajevima judejskim i samarijskim.<br />
A pobožni ljudi sahraniše Stjepana<br />
i prirediše nad njim veliku posmrtnu žalost.<br />
Savao je pak pustošio Crkvu idući po<br />
pojedinim kućama, izvlačio je iz njih i muškarce<br />
i žene te ih predavao u tamnicu. Dj.<br />
Ap. 8,<br />
Mnogo ih je koji ne znaju što je značio<br />
istup divnoga mladića Stjepana, prvomučenika.<br />
Zašto ga slavimo odmah nakon<br />
rođenja Gospodinova? S njim, baš s njim,<br />
u času njegove smrti rođena je sveopća<br />
Kristova Crkva. Otvorila se prema širokom<br />
svijetu koji ju je čekao.<br />
Što je mladoj, još uvijek neiskusnoj,<br />
Crkvi bilo potrebno? Trebalo je da se pojavi<br />
Cezareja Filipova, izvori rijeke Jordana u<br />
domovini prvomučenika Stjepana<br />
glasonoša božanske istine, čovjek koji će<br />
brazdati bespućima Rimskoga Carstva,<br />
razumjeti i povezati Stožere zemlje, prenijeti<br />
snagu Božje riječi do ljudskih srdaca. Bio<br />
je rođen, jer su ga bole Stjepanove oči. On<br />
će još dugo divljati i progoniti Crkvu Božju,<br />
dok ga pred vratima Damaska ne zapljusne<br />
milost s neba. Bio je to pad svih dosadašnjih<br />
zavaravanja. Slijepilo od nekoliko dana,<br />
predstavljat će tamu duha dosadašnjih godina.<br />
Iznova zadobiven vid, označit će novo<br />
gledanje povijesti, sadašnjosti i budućnosti.<br />
Bio je to nekoć zamišljen dječak, bistrih<br />
očiju kao vode njegova Cidna, Savao iz<br />
Tarsa podno Taurusa u pokrajini Ciliciji u<br />
Maloj Aziji. Savao je njegovo židovsko ime.<br />
A osim židovskoga Savao, imao je i rimsko<br />
ime: Paulus – Pavao! – SVETI PAVAO: ZVI-<br />
JEZDA KOJA NE ZALAZI!<br />
ime stjepan je grčkoga porijekla i znači<br />
“okrunjen”. zaštitnik je đakonâ.<br />
fra STJEPAN MATIĆ<br />
107
VJERSKI PODLISTAK »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Pater Petar Perica (1881 – 1944<br />
Pater Petar Perica rođen je 27. lipnja<br />
1881.g. u Kotišini kraj Makarske. Osnovnu<br />
školu završio je u Makarskoj gdje je započeo<br />
daljnje školovanje u građanskoj školi, a nastavio<br />
ga 1895.g u Travničkom sjemeništu<br />
jer je izrazio želju za svećeničkim zvanjem.<br />
Već u toj dobi mladi Petar počeo je pisati<br />
stihove. No ono po čemu je zadužio čitavi<br />
hrvatski narod jest njegova pjesma „DO<br />
NEBESA NEK SE ORI“ koju je spjevao još<br />
kao gimnazijalac u Travniku za posvetu<br />
hrvatske mladeži Srcu Isusovu 1900.g..<br />
Te se godine 160.000 hrvatskih mladića i<br />
djevojaka posvetilo Srcu Isusovu i pjevali su<br />
tu pjesmu kao pjesmu posvetnicu.<br />
Godine 1904. Petar Perica spjevao je<br />
i drugu najpopularniju našu vjersku pjesmu<br />
„ZDRAVO DJEVO“. Obje ove pjesme<br />
108<br />
pater petar periCa<br />
ostadoše kroz cijelo 20. stoljeće najpopularnije<br />
hrvatske vjerske pjesme.<br />
Godine 1901. Petar Perica sa 20 g.<br />
stupa u Družbu Isusovu. Novicijat obavlja<br />
u Velehradu, a daljnji studij u Karlsburgu u<br />
Austriji, potom u Bratislavi i Insbruku. Zaređen<br />
je za svećenika 1914.g. Kao isusovac<br />
vrši različite službe u raznim mjestima: u<br />
Zagrebu, Travniku, Splitu, Šibeniku i Dubrovniku.<br />
Živio je svetim životom, tako da<br />
su ga još za života nazivali „svecem“.<br />
zdravo djevo, kraljice Hrvata<br />
Zdravo, Djevo, svih milosti puna,<br />
vječnog sunca ogrnu te sjaj.<br />
Oko čela zvjezdana ti kruna,<br />
ispod nogu stenje pakla zmaj.<br />
Rajska Djevo, kraljice Hrvata,<br />
naša Majko, naša zoro zlata,<br />
odanih ti srca primi dar,<br />
primi čiste ljubavi nam žar.<br />
Blažena si, jerbo sva si čista,<br />
zmijin dah ne okuži ti grud!<br />
Zvijezda sreće i nama da blista,<br />
noći grijeha mrak rasprši hud!<br />
Rajska Djevo, kraljice Hrvata,<br />
naša Majko, naša zoro zlata,<br />
odanih ti srca primi dar,<br />
primi čiste ljubavi nam žar.<br />
(padre Petar Perica)<br />
Završio je svoj plemeniti život mučeničkom<br />
smrću. Čim su ušli u grad strijeljali<br />
su ga u Dubrovniku partizani zajedno s još<br />
mnogim drugim uglednim Dubravčanima
»SIVERIĆ« BR. 17 VJERSKI PODLISTAK<br />
na otočiću Daksi 25. listopada 1944.g.<br />
Među strijeljanima uz patera Pericu bilo je<br />
još šest svećenika.<br />
Kad su ih poredali pred streljački vod,<br />
po grupama (a samo u listopadu te godine<br />
tri dana zaredom su vršene egzekucije bez<br />
osude i suda) i kad su bezbožni zlikovci u<br />
njih uperili puške, prije neg je pala komanda<br />
– Pali! , pater Perica je počeo pjevati TE<br />
DEUM (Tebe Boga hvalimo) što su svi u<br />
grupi jednoglasno prihvatili.<br />
Iz srca mučenika kao samrtni krik zaorila<br />
se gromoglasno pjesma hvale Bogu<br />
i odjekivala borovim šumarcima otočića<br />
Dakse, koji je tog momenta više sličio na<br />
Golgotu. Prizor je bio pravi biblijski. Jedva<br />
da je pola pjesme otpjevano pala je komanda<br />
– Pali! A nastavak pjesme se više<br />
nije čuo jer je tada odjekivala nebesima na<br />
putu njihvih duša u Nebo!<br />
(Priredio Mile Prpa)<br />
◊ NEMOJ SE ZBUNITI<br />
◊ NEKA TE NIŠTA NE UPLAŠI<br />
◊ SVE PROLAZI<br />
◊ BOG SE NE MIJENJA, OSTAJE UVI-<br />
JEK ISTI<br />
◊ STRPLJIVOST SVE POSTIŽE<br />
◊ TKO POSJEDUJHE BOGA, NIŠTA MU<br />
NE NEDOSTAJE<br />
◊ BOG JE JEDINI, POTPUNO DOSTATAN<br />
Sv. Terezija je u svoj život utkala ovih<br />
sedam riječi. Po njima je živjela sve do svoje<br />
te deum<br />
Daksa! - Puščane cijevi u ljude,<br />
u neosuđene ljude uperene stoje.<br />
Obijesti crvenih bezboštvo nude,<br />
Daksa dršće - ziblje valove svoje.<br />
Pedesetak duša zavezanih ruku,<br />
a valovlje se pjeni i otok tuče.<br />
Ono ćuti smrt, ćuti njinu muku,<br />
more se ziblje, a jugo mu huče.<br />
I tad, Te Deum, pjesma se zače,<br />
pater Perica i druzi tik smrti,<br />
Boga hvale - nitko da zaplače,<br />
prasak iz cijevi tek bezumlje vrti.<br />
Ubojice ćute, ko da strah ih hvata<br />
Rajska Djevo, Ti Kraljice Hrvata!<br />
sedam riječi<br />
sv. terezije avilske<br />
(Sonet Te Deum iz knjige Sonetna rapsodija<br />
s 444 soneta posvećen žrtvama<br />
na Daksi - M. Prpa)<br />
smrti. Crpila vjeru, snagu i ljubav iz svake<br />
riječi i trudila se da održi onaj svoj smisao,<br />
da ugodi Bogu i bratu čovjeku. Nije se dala<br />
smesti, niti je posustajala u pomaganju<br />
potrebitima. Znala je da život brzo prolazi.<br />
Vjerujući u Jedinoga Istinskoga Boga, sve je<br />
lakše postizala. Ona je znala tko posjeduje<br />
Boga da mu ništa neće nedostajati jer Bog<br />
nam je uvijek i u svakom trenutku dostatan.<br />
Ovih sedam riječi se blisko povezuju.<br />
Dopunjuju u našem životu jednu cjelinu koja<br />
oplemenjuje i usmjerava svakog od nas.<br />
U prvoj riječi nailazimo na riječ “nemoj se<br />
109
VJERSKI PODLISTAK »SIVERIĆ« BR. 17<br />
zbuniti”. Mi i jesmo često zbunjeni, zbunjuje<br />
nas onaj iznakaženi život bez Boga.<br />
U drugoj riječi Bog nas hrabri “JA SAM<br />
ONAJ KOJI JESAM, OSTAJEM SA VAMA<br />
DO SVRŠETKA SVIJETA”. Ljudi su kroz<br />
vjekove željni mira, Isusa molitvom dozivali.<br />
To mnogi i danas rade i toga moramo<br />
biti svjesni – da nas u životu svatko može<br />
razočarati, a da nas Bog nikada neće razočarati.<br />
Kod Boga nalazimo sve ono što nam<br />
olakšava ovozemni život i hrabri nas da bi<br />
došli do istine, ljubavi i mira.<br />
U trećoj riječi nas se upućuje na prolaznost.<br />
Često su nam nametnuti strah i<br />
nemir. Znamo reći i da nam vrijeme brzo<br />
prolazi. Svi smo nezasitni, puno toga želimo<br />
i u svemu tome smo izgubljeni. Što je<br />
još gore, mi gubimo i dragocjeno vrijeme.<br />
Koliko bi se toga dobroga dalo proživjeti,<br />
za život ovozemni i za Nebesko kraljevstvo.<br />
U četvrtoj riječi nam se potvrđuje da se<br />
Bog ne mijenja. Ostaje uvijek isti jer kako bi<br />
mi vjerovali u Boga da se on stalno mijenja.<br />
Kroz naše živote imamo loših iskustava sa<br />
ljudima, kao i sa nama samima. Možemo<br />
samo zahvaljivati dragom Bogu – hvala<br />
Tebi dragi Bože što se možemo na Tebe<br />
osloniti. Od Tebe nam sve dolazi. Ti si naša<br />
jedina nada, ljubav i istina. Samo Tebi<br />
vjerujemo i u Tebe se uzdamo.<br />
Strpljivost nam je dar od Boga, sa njom<br />
sve postižemo. Sjetimo se onih riječi “strpljen<br />
- spašen”. Ta vrlina je poklonjena od<br />
Boga. Donosi nam plodove na Zemlji i one<br />
za Nebo. Mnoge duše su spašene, i to one<br />
koje su imale strpljenja i ljubavi.<br />
Šesta riječ nam naglašava da onaj tko<br />
posjeduje Boga, njemu ništa ne nedostaje.<br />
Posjedovati Boga znači da smo nagrađeni<br />
blagoslovom i da nas Duh Sveti vodi i<br />
upravlja sa nama.<br />
Sedma riječ nas potpuno povezuje sa<br />
ostalim riječima. To moramo stalno potvrđivati,<br />
sa našom vjerom i ljubavi prema<br />
svakom čovjeku. Bog je sa nama kroz<br />
110<br />
molitvu i ne bi smjeli zaboraviti da je jedini<br />
i potpuno dostatan,<br />
Ovih sedam riječi se blisko povezuju.<br />
Upotpunjuju naše živote i uvode nas u mirnu<br />
i sretnu duhovnu budućnost. Vrata Neba<br />
su stalno otvorena. Uz svetu strpljivost sve<br />
se lakše postiže, i sigurnost i sloboda. Nestaje<br />
zbunjenost i strah jer Bog je uvijek isti.<br />
Nikad se ne mijenja i uvodi nas u spoznaju<br />
milosrđa i ljubavi.<br />
Marija Grcić, rođ. Topić
»SIVERIĆ« BR. 17 VJERSKI PODLISTAK<br />
Sveti Petar je bio ribar, pravim imenom<br />
Šimun, vjernik židovske vjere, rodom iz<br />
gradića Betsaide, sjeverno od Galilejskog<br />
jezera, a živio je u kući u blizini jezera u<br />
Kafarnaumu. Evanđelja donose kako ga je<br />
Isus zapazio dok je lovio ribu te ga pozvao<br />
riječima: “Pođi za mnom … učinit ću te ribarom<br />
ljudi.” Petar je ipak ostao nagle naravi<br />
te se znao i suprotstaviti Isusu, osobito kada<br />
nije bio spreman prihvatiti Isusov kraj na<br />
križu. Ime Petar dobio je zbog uloge koju<br />
mu je Isus namijenio, a o tome smo čuli u<br />
današnjem evanđelju. Kasnije je postao<br />
rimski biskup i prvi papa. Kako evanđelja<br />
donose, Petar je uvijek onaj koji nastupa u<br />
ime apostola i već je iz toga vidljiva njegova<br />
uloga svojevrsnog vođe. Jedan je od svjedoka<br />
praznoga groba te mu se Isus među<br />
prvima ukazuje nakon uskrsnuća.<br />
Djela apostolska izvješćuju da je Petar<br />
bio prisutan kod silaska Duha Svetoga o<br />
prvim Duhovima te je počeo držati govore<br />
koji su obraćali tisuće ljudi. U toj se knjizi<br />
također čita kako je liječio bolesnike, pa su<br />
ih ljudi iznosili na trgove da Petrova sjena<br />
padne na njih i budu izliječeni. Zbog svog je<br />
propovijedanja bio bačen u tamnicu. Herod<br />
Antipa htio ga je drugi dan pogubiti te tako<br />
pridobiti narod za sebe, no anđeo ga između<br />
četiri stražara izvodi kroz vrata, odvodi do<br />
Markove kuće, gdje je prva Crkva cijelu<br />
noć molila za njega. Petar je potom otišao<br />
iz Jeruzalema i tako se spasio. Kasnije je<br />
propovijedao u Cezareji i Antiohiji, da bi na<br />
koncu završio u Rimu, gdje je 64. godine, za<br />
vrijeme cara Nerona, podnio i mučeništvo.<br />
O Pavlovu životu najviše nam podataka<br />
daju Djela apostolska. Prema njima,<br />
sveti petar i pavao<br />
(29. lipnja 2009.)<br />
Pavao je bio iz Tarza (u današnjoj južnoj<br />
Turskoj, tada u Rimskom Carstvu). Zvao se<br />
Savao, što odgovara hebrejskom imenu Šaul.<br />
Latinsko ime Pavao uzeo je vjerojatno za<br />
boravka na Cipru (Dj 13,9). Bio je židovski<br />
student Talmuda, izučio je zanat za izrađivača<br />
šatora. Spada među prve progonitelje<br />
kršćana, jer je kao vjerni Židov u njima vidio<br />
veliku opasnost. Na putu u Damask, kamo<br />
je krenuo uhititi grupu kršćana, doživio je<br />
viđenje, nakon čega slijedi proces njegova<br />
obraćenja. Odmah u Damasku se krstio i<br />
počeo naviještati Evanđelje. No apostoli,<br />
kojima je Pavao bio poznat samo kao progonitelj,<br />
bili su sumnjičavi. Pavao je naviještao<br />
evanđelje i Židovima i poganima, dok<br />
su ostali apostoli smatrali kako je najprije<br />
potrebno postati Židov, a tek onda kršćanin.<br />
Stoga se događa susret u Jeruzalemu<br />
na kojem se Pavao suprotstavlja Petru, koji<br />
na koncu popušta te Pavao dobiva dozvolu<br />
da naviješta i poganima. Apostoli sada<br />
shvaćaju i vide da im od Pavla više ne prijeti<br />
nikakva opasnost.<br />
O Pavlovu životu najviše govore Djela<br />
apostolska, ali Pavla je moguće upoznati<br />
tek kroz njegove poslanice, pisma vjernicima<br />
koje je upoznavao na svojim misijskim<br />
putovanjima. Te poslanice postale su dio<br />
Novoga Zavjeta, a u njima Pavao odgovara<br />
na konkretne probleme koji bi zahvatili<br />
pojedinu crkvu ili pojedinca. No i u njima<br />
nalazimo podosta biografskih podataka<br />
o samom Pavlu; sam prepričava svoj doživljaj<br />
susreta s Kristom (Gal 1, 11-24),<br />
potom pripovijeda o svojim putovanjima i<br />
susretima s Petrom i ostalim apostolima u<br />
Jeruzalemu. Konačno, govori o nevoljama<br />
111
VJERSKI PODLISTAK »SIVERIĆ« BR. 17<br />
koje je doživljavao na putovanjima, primjerice,<br />
kako je više puta bio bačen u tamnicu,<br />
bio bičevan, kako je doživio nekoliko brodoloma<br />
i slično. U Poslanici Rimljanima<br />
spominje nakanu da nastavi putovanje do<br />
Španjolske, a Rim mu je bio jedna od točaka<br />
na tom putu. Na toj točki se i zadržao. U<br />
Rimu je bio u zatočeništvu, a predaja govori<br />
i o mučeničkoj smrti. Tu mu je 65. godine<br />
mačem odrubljena glava. To je vjerojatan<br />
podatak budući da je Pavao za sebe izjavljivao<br />
da je rimski građanin, pa je tako bio i<br />
pogubljen na način koko su se pogubljivali<br />
punopravni građani Rima.<br />
No tko su zapravo sveci koje danas<br />
slavimo? Sveti Petar i Pavao su prije svega<br />
bili svjedoci Krista uskrsloga, a da bi<br />
išta mogli posvjedočiti, morali su imati<br />
iskustvo toga što svjedoče. I jednome i<br />
drugome Krist se nakon uskrsnuća objavio<br />
i tek nakon te objave počinje proces njihova<br />
obraćenja. Objava Krista uskrslog nije ih<br />
učinila nekim super ljudima koji su postali<br />
imuni na probleme i zamke ovozemaljskog<br />
života. Ta objava im je možda pomogla da<br />
se s tim zamkama lakše nose, ali bez osobnog<br />
zalaganja ništa ne bi postigli. O tome<br />
najbolje svjedoči sam Pavao u poslanici<br />
Timoteju koju smo danas čuli. Jasni kaže<br />
kako je Gospodin onaj koji mu je dao milost<br />
da vjeruje, ali na njemu je bilo da tu vjeru<br />
sačuva. Tako je i sa svima nama. I nama<br />
Gospodin svima daje milost da vjerujemo,<br />
ali na nama je hoćemo li čuvati tu vjeru ili<br />
ćemo se prilagoditi svijetu kojemu ta vjera,<br />
kako onda tako i danas, nije baš najprikladnija.<br />
I stoga veličina svetih apostola nije<br />
u tome što su imali neposredno iskustvo<br />
Isusa Krista nego u tome što su tog Krista,<br />
unatoč svim svojim ljudskim ograničenjima<br />
i manama, unatoč svim poteškoćama na<br />
koje su nailazili, spremno podnosili uvijek<br />
i dalje.<br />
U svoj svojoj veličini, apostoli Petar i<br />
Pavao bili su samo ljudi poput mene i tebe,<br />
112<br />
brate i sestro. Jedan polupismen težak,<br />
drugi visokoobrazovani gospodin. Petar<br />
je bio ribar, a Pavao visoko naobraženi teolog.<br />
Pripadali su istoj vjeri, ali bez nekog<br />
iskustva vjere, stoga obični, svagdašnji<br />
ljudi. A takve ljude vjera ne zanima baš<br />
previše u svakodnevnom životu. Važnije im<br />
je ono što im svaki dan nosi, to jest kako<br />
pribaviti kruh svagdašnji, kako prehraniti<br />
obitelj i živjeti životom dostojnim čovjeka.<br />
Ne shvaćaju niti razmišljaju o tome kako je<br />
to moguće i u vjeri.<br />
Zašto? Vjera je zahtjev. Postavlja pravila<br />
koja ne idu linijom manjeg otpora i nisu<br />
uvijek laka, a odgovornost čovjeku nikad<br />
nije bila baš najdraža. Zato Petar i viče na<br />
Isusa: “Odlazi od mene, jer sam čovjek<br />
grešnik”. Pavao također, unatoč svojoj naobraženosti,<br />
izbjegava promišljanje vjere.<br />
Bježi u fanatizam. To mora biti tako i nikako<br />
drugačije. Ide linijom manjeg otpora i ne<br />
ostavlja mjesta promjeni, a čovjek koji vjeruje<br />
mora se mijenjati. Umjesto ljubavi koju<br />
Sveto Pismo nalaže, on progoni i zatvara.<br />
U čemu je onda njihova veličina? Kad su<br />
doživjeli preokret?<br />
Preokret se dešava Božjom intervencijom<br />
u njihovim životima. Isus poziva Petra<br />
da pođe za njim, Pavla ruši s konja i upućuje<br />
ga da bude njegov navjestitelj. No ni nakon<br />
toga nije sve bilo sjajno i bajno. I jedan i drugi<br />
ostali su ljudi koji se još uvijek ne mogu<br />
pomiriti s onim što Bog od njih traži. Sjetimo<br />
se samo kako se Petar suprotstavlja Isusu<br />
te ne prihvaća ono što Isus govori. Griješio<br />
je, plakao, suprotstavljao se Isusu i kajao,<br />
bježao od njega i vraćao mu se. No ni nakon<br />
najtežeg razočaranja, Isusove smrti, nije<br />
odustao, jer ga je Isus uporno tražio. Na<br />
Duhove je doživio iskustvo Duha Svetoga,<br />
primio darove Duha te kroz te darove počinje<br />
promišljati svoju vjeru. Sada polako<br />
shvaća kako se vjera ne protivi svagdanjem<br />
životu, nego ga ispravlja. Svakodnevnicu<br />
je moguće živjeti ispravno samo u vjeri i
»SIVERIĆ« BR. 17 VJERSKI PODLISTAK<br />
koliko god to bilo teško, jedino takav život<br />
je spasonosan.<br />
Svi mi ovdje deklariramo se vjernicima.<br />
Tu smo kako bi smo obilježili blagdan<br />
velikih apostola. Ovo je prilika da se zapitamo<br />
jesmo li vjernici samo nedjeljom i o<br />
blagdanu ili smo vjernici svakodnevno.<br />
Svima nam je dana milost da vjerujemo, ali<br />
uzalud nam ako ne čuvamo tu milost. Svi<br />
smo, hvala Bogu, živi, ali dokle ako danas<br />
odlučimo da više nećemo jesti i piti. Tako<br />
je i s vjerom. Vjera je zahtjev koji pred nas<br />
stavlja brigu za bolji svijet. Apostoli su veliki<br />
zato jer su se trudili ispuniti taj zahtjev.<br />
Nisu veliki zato jer im je stalo da ih slavimo<br />
i častimo. Jedino im je stalo da slijedimo<br />
njihov primjer te se i mi potrudimo reći<br />
popu da je pop, bobu da je bob. Zbog toga<br />
su oni danas pred nama. Mi smo vjernici,<br />
ali ravnodušno ćemo popuštati pred svakodnevnim<br />
navalama grijeha. Vjera, kojoj je<br />
glavna odlika borba za život, ostat će nijema<br />
pred raznoraznim zlima koja su postala<br />
svakodnevnica. Umiremo i izumiremo, a<br />
jedan od glavnih razloga tome je grijeh u<br />
nebo vapijući, zlo pobačaja. No vjera šuti i<br />
dozvoljava da se to zlo ne naziva zlom nego<br />
slobodnim opredjeljenjem žene. Tužimo<br />
se da nam je ovako i onako, no vjera šuti.<br />
Svima su nam usta puna mita i korupcije,<br />
no kad se o nama radi, onda to nisu mito<br />
i korupcija, nego sposobnost snalaženja u<br />
životu. Tužit ćemo se na mlade kako u ništa<br />
ne vjeruju i kako žive svakako, ali nećemo<br />
posvetiti vremena svojoj djeci. Za to će se<br />
društvo pobrigati. I tako bi smo mogli nabrajati<br />
unedogled. I unatoč svemu mi smo<br />
vjernici koji štuju likove svetog Petra i Pavla.<br />
Nisu ni apostoli bili drugačiji, ali kada<br />
su prihvatili Boga, prihvatili su i žrtvu, baš<br />
kao što ju je i Isus prihvatio. Nijedna žrtva<br />
nije laka, a Petar i Pavao svjedoče da je<br />
moguće postati novi čovjek u Bogu, ali to<br />
se postaje tek kroz iskustvo vjere. I mi možemo<br />
steći iskustvo vjere i postati novi ljudi.<br />
Apostoli su nam u tome nastojanju uzor, ali<br />
i moćni zagovornici kod Boga. Stoga, dok<br />
štujemo ova dva velikana, spomenimo se<br />
i svog krštenja, na koljenima pokušajmo<br />
doživjeti Boga, te kad ga doživimo, budimo<br />
spremni i drugome ga navijestiti. Tako ćemo<br />
najbolje štovati ove velikane, ali ćemo<br />
i sami postati veliki. Amen.<br />
fra Damir Čikara,<br />
župni vikar u Drnišu<br />
113
VJERSKI PODLISTAK »SIVERIĆ« BR. 17<br />
114<br />
Hrvatski prostori tragom dalekiH<br />
milenija<br />
Crkva Kristova u početku je bila u<br />
uskim granicama Palestine, a onda se počela<br />
širiti na sve strane. Crkvene granice<br />
rimske pokrajine Judeje pucaju po svim<br />
šavovima, jer Božja “riječ nije okovana”.<br />
“Brzo trči riječ njegova”… Isus je Apostolima<br />
izdao naloge: “Idite po svemu svijetu i<br />
propovijedajte Evanđelje (blagu, radosnu<br />
vijest) svemu stvorenju”…<br />
Od male “lađe” u Jeruzalemu, narasla<br />
je velika LAĐA – CRKVA koja poput<br />
prekooceanskog broda neustrašivo plovi<br />
Glava Herakla (I. stoljeće poslije Krista)<br />
nađena godine 1860. u Čitluku kod Sinja<br />
(Colonia Claudia Aequum)<br />
svim morima i oceanima, često puta šibana<br />
protivnim vjetrovima surove i vjetrovite<br />
povijesti…<br />
Crkva Božja u saloni<br />
do razorne 614. godine<br />
Koliko se zna imena solinskih biskupa<br />
popisana su u pet kataloga. Pa ipak, još<br />
uvijek nikomu nije pošlo za rukom dati<br />
vjerodostojan kronološki popis pastira salonitanske<br />
crkve. Stare kataloge nagrizao je<br />
zub vremena, a u nove su se unosila imena<br />
biskupa koji nikada nisu ni postojali.<br />
Ipak za mnoge znamo. Primus je<br />
naslijedio Dujma (koji je došao iz Sirije).<br />
Pronađen mu je i sarkofag. Poslije 530.<br />
godine u Saloni je biskupovao biskup Gojan.<br />
U Manastirima su nađena dva natpisa<br />
s njegovim imenom. Njegov nasljednik<br />
Simfonije dovršio je gradnju grobljanske<br />
bazilike, a zajedno sa svojim nećakom,<br />
kasnijim nasljednikom Hezihijem, sagradio<br />
je gradsku baziliku. O tome svjedoči do<br />
danas sačuvani natpis.<br />
Hezihije je čuvena i ugledna osoba.<br />
Dopisuje se s papom Zozimom, koji mu<br />
daje upute o dijeljenju svećeničkih redova.<br />
Papa mu nalaže da tu odluku priopći<br />
i drugim biskupima koji potpadaju pod<br />
njegovu metropolitansku vlast. Bilo je to<br />
418. godine. to je dokaz da je solin već<br />
metropolija.<br />
Hezihiju iz progonstva piše i sveti Ivan<br />
Zlatousti (†407.). Moli ga da pomogne Crkve<br />
na dalekom Bliskom istoku, kako je i<br />
do tada činio. Zaista, veliko i hvalevrijedno
»SIVERIĆ« BR. 17 VJERSKI PODLISTAK<br />
priznanje! Ovaj se biskup dopisivao i sa<br />
svetim Augustinom u žarkoj Africi. (†430.).<br />
Godine 493. papa Gelazije piše solinskom<br />
biskupu Honoriju da suzbije Pelagijevo<br />
krivovjerje koje se širi pokrajinom<br />
Dalmacijom. Honorije otpisuje da je papa<br />
krivo obaviješten, da stanje nije tako kao<br />
što on zamišlja. Da, ali je čista istina da u<br />
svim vremenima na Kristovu Crkvu nasrću<br />
razjareni i grabežljivi vuci.<br />
te godine ubijen je i kralj odoakar,<br />
koji je 476. preuzeo vlast u italiji i srušio<br />
zapadno rimsko carstvo. A on je bio vođa<br />
Germana.<br />
Stjepan je prvi solinski biskup koji se<br />
zove nadbiskupom, a upravljao je od 510.<br />
– 527. godine. Naslijedio ga je Honorije II.,<br />
koji je u Solinu održao dva pokrajinska sabora,<br />
530. i 533. godine. Na njima nastupa<br />
kao nadbiskup – metropolit. Iz zaključaka<br />
sabora prilično se vidi stanje Crkve u nadbiskupiji,<br />
odnosno metropoliji. Na primjer: biskupi<br />
ne smiju opterećivati svoje crkve bez<br />
nadbiskupova odobrenja, što bi imao biti<br />
dokaz da su to samovoljno činili. Svećenici<br />
i biskupi ne smiju bez opravdanog razloga<br />
dolaziti u Solin i Ravenu. Ne smije se rediti<br />
više svećenika nego što je potrebno. Nije<br />
dakle bio nedostatak svećeničkog zvanja!<br />
Ni biskup ni svećenik ne smije ostaviti svoju<br />
crkvu pa otići drugoj, što daje slutiti da se i<br />
to događalo. Dakle, bilo je svega po malo!<br />
Zaključak sabora potpisalo je i sedam biskupa<br />
os Dubrovnika do Siska.<br />
Od godine 546. u Solinu je na biskupskoj<br />
stolici otpadnik Frontinijan, arijevac.<br />
Car Justinijan najprije ga je protjerao u<br />
Egipat, a onda u Galiciju…<br />
Eto, na žalost, bilo je i nezgodnih stvari<br />
koje su se događale u solinskoj Crkvi, nekoć<br />
zajednici divnih i hrabrih mučenika, Božjih<br />
svetaca i ugodnika, a to sve neposredno prije<br />
stravične oluje koja je stizala sa sjevera…<br />
Već za slijedećeg biskupa, Teodora,<br />
Avari provališe u Salonu. Zaravniše je sa<br />
zemljom. Razbijeni sarkofazi svjedoče što<br />
su u njima tražili: zlato, novac, nakite! Salona<br />
se nikada više nije podigla. vjetar je raznio<br />
smeće povijesti. Bilo je to 614. godine.<br />
Novi kršćanski val, s pokrštenjem<br />
Hrvata, zaustavit će se malo podalje od<br />
tih velikih zidina, gore uz Gospin Otok na<br />
rijeci Jadro, i više po Kliškoj kosi, i niže u<br />
Putalju i Kaštelima, Biaćima. Salona je ipak<br />
posvećeno tlo. Jedna kap mučeničke krvi<br />
može oprati sve povijesne ljage…<br />
Sve u valovima, kao bujica, krenula<br />
je seoba naroda. otvorili su je Huni 375.<br />
godine. Bio je to strahoviti nalet olujnog<br />
vihora. Za sobom su ostavljali ruševine i<br />
razvaline. Za tim stravičnim razaračima<br />
vladala je samo tišina groblja. Suvremenik<br />
Agatije piše da se po selima više nije čuo<br />
ni lavež pasa.<br />
Godinu dana poslije njih prešli su Dunav<br />
Zapadni Goti. Kojom su se samo brzinom<br />
kretali pokazuje činjenica da već 412.<br />
godine imaju svoju državu u dalekoj Španjolskoj.<br />
Nakon toga u pokretu su Istočni<br />
Goti i Gapidi. Zapadno rimsko carstvo pada<br />
476. Ruši ga Odoakar, a njega Teodorik.<br />
Ovoga je zdrobio Bizant 553. godine. Desetak<br />
godina kasnije dižu se Avari i prijete čak<br />
Carigradu. Strašna je to bila vojska, svega<br />
dvadeset tisuća ljudi, ali su pred sobom<br />
sijali strah i trepet i gonili Slavene kao krdo i<br />
pomoću njih osvajali grad za gradom. Među<br />
tim Slavenima bilo je i Hrvata.<br />
Kad je Hagan, avarski vojskovođa,<br />
zaposjeo Carigrad, car Heraklije pozove<br />
u pomoć Hrvate, koji su imali svoju dobro<br />
uređenu državu, Bijelu Hrvatsku, sa sjedištem<br />
u Krakovu na rijeci Visli. Godine 626.<br />
Bizant uz pomoć Hrvata pobjeđuje Avare,<br />
a Hrvati, malo – pomalo, postaju slobodan<br />
narod na svom povijesnom prostoru.<br />
fra Stjepan Matić<br />
115
116<br />
pisma prijatelja lista<br />
pisma prijatelja lista<br />
Đakovo, 30. lipnja 2009.<br />
poštovani gospodine župniče,<br />
Vjerujem da ste jučer svečano proslavili<br />
blagdan svoga nebeskog zaštitnika sv.<br />
Petra apostola. I mi smo jučer u našoj crkvi<br />
sv. Petra apostola proslavili ne samo njegov<br />
blagdan kao zaštitnika naše katedrale, već<br />
i svećeničko ređenje. Ove godine imamo<br />
dvojicu mladomisnika za Đakovo, a još su<br />
dvojica mladomisnika iz našeg sjemeništa,<br />
ali jedan je za Srijem ređen u Srijemskoj<br />
Mitrovici, a drugi za Suboticu, ređen jučer<br />
u večernjim satima.<br />
Zahvaljujem Vam za Vaš župski list,<br />
koji sam primio uoči Petrova. Odmah sam<br />
pročitao članak o Vašem hodočašću u Vukovar<br />
i Bošnjake. Ujedno Vam zahvaljujem<br />
što ste objavili faksimil moga pisma Vama,<br />
od 01. siječnja 2009.<br />
Jednu ste pastoralnu godinu uspješno<br />
priveli kraju.<br />
Želim Vama i Vašim suradnicima kako<br />
u uredništvu župskog lista, tako i u samoj<br />
Župi, obilje Božjeg blagoslova, i ostajem<br />
odani Vama<br />
msgr. Luka Marijanović, prof<br />
Imotski, 06. srpnja 2009.<br />
dragi fra stjepane!<br />
Iako godine idu naprijed, tvoj žar da<br />
pomogneš svojoj župi i pisanim putem nije<br />
se ugasio. Primio sam Tvoj list “<strong>Siverić</strong>”,<br />
bogat sadržajem kao i svaki broj. Utisnuo<br />
si na njegove stranice rad unutar župe, nisi<br />
zaobišao koristan rad izvan župe. Opisao<br />
si preko suradnika korisna hodočašća. Sve<br />
obogatio lijepim fotografijama. Iako to traži<br />
trošak, uvijek se nađe po koja kuna za takove<br />
drage i korisne duhovne izlete. Obogatio<br />
si list mnogim fotografijama prve pričesti,<br />
vjenčanja i sličnih događaja. Ni župska<br />
kronika nije pofalila; moje je uvjerenje da<br />
je tvoj list “<strong>Siverić</strong>” pravi župski list.<br />
Sjećam se i tvog “Slivna”. Neka te Bog<br />
blagoslovi, zajedno s Tvojim Siverćanima.<br />
Pratio te blagoslov Nebeske Kraljice drage<br />
Gospe i pomoć patronâ sv. Petra i Pavla.<br />
Od srca pozdravlja stari<br />
fra Vjeko Vrčić<br />
Požega, 23. srpnja 2009.<br />
poštovani brate stjepane!<br />
Ne valja Vam biti ni star ni bolestan –<br />
kao što sam to ja – jer se tada zaboravljaju<br />
mnoge stvari i mnoga zbivanja, koja ne bi<br />
smjela ostati u zaboravu. Tako Vam bijaše<br />
sa mnom u netom minulom vremenu. Iako<br />
je Vaš “<strong>Siverić</strong>” stigao na vrijeme i donio<br />
mnoge novosti i pozdrave u moje podneblje,<br />
ja ostadoh bez odgovora.<br />
Što onda na vrijeme ne učinih, ili zbog<br />
raznoraznih sitnica ne obavih, to sada činim.<br />
Istina s velikim zakašnjenjem. Vaš je<br />
“<strong>Siverić</strong>” ipak našao adresu i put do mene,<br />
iako ne bijaše moje zahvale za prijašnji broj.<br />
Sada odmah otpisujem po primitku i<br />
listanju novog broja Vašeg čudesnog “<strong>Siverić</strong>a”.<br />
Kao i uvijek, tako i sada, Vi ste<br />
neumorni istražitelj novih ciljeva i putova,<br />
kojima vodite svoje Siverćane. Gdje već<br />
niste bili? Obašli ste cijelo Hrvatsko podnebesje,<br />
a prešli ste i naše granice, da svoje<br />
vodite i dovedete k tolikim ciljevima, koji
»SIVERIĆ« BR. 17 PISMA PRIJATELJA LISTA<br />
su njima i Vama bili čudesni i divni. Sretan<br />
Vam put i u budućnosti – na sve četiri strane<br />
Hrvatske i svijeta!<br />
Nakon povratka u svoj <strong>Siverić</strong>, sve ste<br />
marno i stručno ubilježili u svoj “<strong>Siverić</strong>”, da<br />
ništa ne ostane zaboravu na raspolaganju.<br />
Neka bude ovjekovječeno i Vama na znanje<br />
i Vašim domaćim Siverćanima na radost.<br />
Pozdravljam i radujem se ovom broju<br />
– i onom prijašnje, koji je listan i prolistan.<br />
Hvala za obadva broja! Hvala uopće, što<br />
stižete misliti na tolike po cijeloj Hrvatskoj<br />
i svijetu.<br />
Posebno hvala, što svoje mlade volite,<br />
što s njima obilazite Hrvatskom i svijetom,<br />
što pred njihove oči stavljate svoj “<strong>Siverić</strong>”,<br />
da ih podsjetite, gdje su sve bili, i kamo bi<br />
još morali krenuti, da ne bi ništa ostalo<br />
bez njihove prisutnosti – jasno pod Vašim<br />
divnim vodstvom.<br />
Dok Vam zahvaljujem na poslanim<br />
brojevima, dotle se s Vama radujem svim<br />
ciljevima, kojima su bili upravljeni Vaši koraci<br />
i koraci Vaših suputnikâ.<br />
Vas i sve Vaše Siverćane od srca pozdravljam<br />
i želim Vam sretan put prema<br />
novim ciljevima, do kojih ćete stići ove, ili<br />
budućih godinâ. Na Vašem putu i putovanju<br />
neka Vas prati dobri Bog i neka Vas žive i<br />
zdrave uvijek kući vrati i dovede.<br />
p. Zlatko Papac<br />
Split, 13. kolovoza 2009.<br />
poštovani fra stjepane!<br />
Srdačno Te i bratski pozdravljam s<br />
našim dragim i toplim pozdravom MIR I<br />
DOBRO! Evo, iznova u mojim rukama Tvog<br />
dragog siverskog župnog lista, sada u mojim<br />
rukama na drugoj lokaciji i u drugoj i<br />
novoj pastoralnoj župničkoj službi. Iskreno<br />
Ti govorim, uvijek me silno vesele svećenici-franjevci<br />
pastoralci koji vole “štivo”, riječ<br />
i knjigu pročitah: “poštuj knjigu pa će i tebe<br />
s knjigom poštivati!” U tom duhu silno se<br />
veselim Tvom pothvatu i sadržaju koji je<br />
raznolik u LISTU ŽUPE SIVERIĆ, pročitao<br />
sam u hipu izvrsnu povijesno-katehetsku<br />
reportažu s Hodočašća u Slavoniji, i sam<br />
se spremam u listopadu organizirati hodočašće<br />
u mučenički i herojski VUKOVAR<br />
sa svojim župljanima iz Splita – Poljud. Na<br />
kraju još jednom čestitam i radujem se, i<br />
pozivam Te ako možeš uskladiti svoje pastoralne<br />
obveze na promociju moje knjige<br />
“IZ TAME U SVJETLO” – problem droge i<br />
ovisnosti! U moje drage Hrvace, 18. rujna<br />
u 19. 00 sati u crkvi Gospe Žalosne.<br />
U Kristu i sv. Franji, Tvoj<br />
fra Ante Kekez<br />
Split, kolovoz 2009.<br />
poštovani fra stjepane!<br />
Najsrdačnije Vam se zahvaljujem na<br />
toplom gostoprimstvu koje ste nam upriličili<br />
prilikom proslave zaštitnika Vaše župe<br />
sv. Petra apostola u <strong>Siverić</strong>u.<br />
U našem Splitu svečana sv. Misa bila je<br />
u večernjim satima u konkatedrali sv. Petra<br />
koju je predvodio naš nadbiskup splitskodalmatinski,<br />
metropolit msgr. dr. Marin Barišić,<br />
koji je svoju homiliju završio riječima:<br />
sv. Petre i Pavle molite Gospodina da i mi<br />
budemo živi kamenčići u tvojoj Crkvi i čvrst<br />
oslonac onima koji su u našoj blizini. Sa<br />
ovim mislima ja Vas srdačno pozdravljam<br />
i želim daljnji uspjeh u Vašem požrtvovnom<br />
radu u Vašoj župi, u godini koju je sv. Otac<br />
papa Benedikt XVI. proglasio godinom svećenika<br />
za koje ćemo se i mi moliti.<br />
Mir i svako dobro želi Vam<br />
Jozo Parlov – “Deco”<br />
Slivno Imotsko, kolovoz 2009.<br />
dragi fra stipe!<br />
Ovaj put Vam se zahvaljujem za Vaš<br />
list “SIVERIĆ” i čestitam na Vašem trudu i<br />
117
PISMA PRIJATELJA LISTA »SIVERIĆ« BR. 17<br />
radu. Puno ste napravili i prošli kilometara<br />
dok ste udovolji svakom vjerniku.<br />
Pozdrav Vama i Vašim župljanima<br />
Vlado Nogalo<br />
118<br />
Slivno Imotsko, rujan 2009.<br />
poštovani fra stjepane!<br />
Čitao sam <strong>Siverić</strong> br. 16. vi ste divan<br />
čovjek. Bog Vam blagoslovio Vaš rad i udijelio<br />
zdravlje!<br />
Pozdravlja Vas vaš<br />
Ante Parlov - Ćokan<br />
Rijeka, 12. listopada 2009.<br />
poštovani, fra stjepane!<br />
Narodna poslovica kaže: “Nije važno<br />
što se pjeva, nego tko pjeva?” Možda je ta<br />
poslovica nekada imala smisla. A danas?<br />
Nastoji se olako kritizirati Crkvu, relativiziraju<br />
se vrijednosti koje Crkva zastupa.<br />
Nama, kao vjernicima, dužnost je<br />
braniti svoju vjeru, sačuvati dostojanstvo,<br />
poštivati čovjeka i obitelj, širiti ozračje Kristove<br />
ljubavi, uvažavati različitosti, poticati<br />
toleranciju. Ne smijemo zanemariti neprocjenjivu<br />
ulogu Crkve u društvu po svem<br />
svijetu.<br />
Vezano za to moram istaknuti moje<br />
rodno mjesto <strong>Siverić</strong>. <strong>Siverić</strong> je mala župa<br />
koja svojim životom i radom pridonosi širenju<br />
kršćanskih vrijednosti.<br />
Veliko zadovoljstvo mi je promicati<br />
pravi život u mom rodnom <strong>Siverić</strong>u, upoznavati<br />
prijatelje s tim malim mjestom bogate<br />
povijesti i kulture. Jedan od najboljih<br />
pokazatelja neumornog rada župe je župni<br />
list “<strong>Siverić</strong>”. Neopisiv je osjećaj sjesti i<br />
diskutirati s ljudima različitih profesija i<br />
svjetonazora o prilozima iz župnog lista.<br />
Svi se oni slažu u tome da je list “<strong>Siverić</strong>”<br />
svojevrsna monografija, koja u sebi krije<br />
mnoštvo korisnih podataka o župi i našoj<br />
Domovini, na što sam veoma ponosan.<br />
Završavam rečenicom: Tuđe poštuj, a<br />
svojim se diči! Može li biti poštenije? Toga<br />
se držim i pozdravljam Vas fra Stjepane,<br />
Vaše brojne suradnike i sve čitatelje lista<br />
“<strong>Siverić</strong>”!<br />
Tonći Dučić
Tužnim srcem javljamo rodbini, prijateljima i<br />
znancima tužnu vijest da je dana 29. 10. 2009.<br />
u 74. god. života preminuo naš voljeni suprug,<br />
otac, djed i pradjed<br />
dodatak listu<br />
naši pokojniCi<br />
vlatko černivec<br />
(Crnjak)<br />
1936. – 2009.<br />
Posljednji ispraćaj<br />
dragog nam pokojnika<br />
obavljen je dana<br />
31. 10. 2009. god. na<br />
groblju Sv. Petar u<br />
<strong>Siverić</strong>u.<br />
Ožalošćeni: supruga Milka (Zdenka), kćeri<br />
Agneza i Snježana, zet Ivan, unučad Ivana,<br />
Marina i Matko, praunučad i ostala tugujuća<br />
rodbina i prijatelji.<br />
Počivao u miru Božjem!<br />
Blago u Gospodinu dana 19. 07. 2009. god.<br />
u 87 godini sklopila je svoje umorne oči naša<br />
voljena majka, baka i sestra.<br />
ana ramljak<br />
rođ. mihaljević<br />
1922. – 2009.<br />
Pogreb drage nam<br />
pokojnice obavljen je<br />
dana 21. 07. 2009. god.<br />
na mjesnom groblju sv.<br />
Petra u <strong>Siverić</strong>u.<br />
Ožalošćeni: sin Slavko s obitelji, kći Vjera<br />
Mihoć s obitelji, sestra Milica s obitelji, obitelj<br />
pok. brata Mile, obitelj pok. brata Ive, obitelj<br />
pok. sestre Anđe, obitelj pokl. sestre Kate.<br />
Unučad Ivana, Toni, Tanja, Dijana i Mate te<br />
ostala tugujuća rodbina i prijatelji.<br />
Počivao u miru Božjem!<br />
ana tomić<br />
(1932. – 2009.)<br />
Ana Tomić, rođ. Goreta rodila se 1932. godine u Kadinoj Glavici od majke Marije i oca Bože. Sa<br />
tri godine ostaje bez majke, a od šesnaeste počinje raditi u rudniku u <strong>Siverić</strong>u. Godine 1953.<br />
udaje se za Ivana Tomića – Ćimu i živi u Jabuci. Rodila je četvoro djece: Tomislava, Mariju,<br />
Slavicu i Vitu. Baka je osmero unučadi: Joška, Silvije, Hrvoja, Josipe, Jelene, Ivane, Anne, i<br />
Ivana i prabaka šestero djece: Marijane, Marina, Martine, Marijete, Patrika, Cvite i Marije<br />
Svaka je riječ iz tvojih usta mudrost sama bila, životni nauk što tegobe i tuge su ti dale. Tvoje<br />
su ruke tako nježne i tople, a žuljevite i umorne bile, uvijek za zagrljaj otvorene, a na molitvu<br />
sklopljene.<br />
Hvala ti za svu ljubav i pažnju, za svaki savjet što će nas cijeli život pratiti. Ti si nam uzor kako<br />
prihvatiti sve muke živote i hrabro, s vjerom gledati u sutra.<br />
Vole te tvoji unuci<br />
Joško, Silvija, Hrvoje, Josipa, Jelena, Ivana, Anna i Ivan.<br />
119
DODATAK LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Baka Ana s unukom Silvijom<br />
Unučad s bakom Anom Tomić<br />
120
»SIVERIĆ« BR. 17 DODATAK LISTU<br />
Fra Lujo Šušnjara obavio je Prvu pričest u <strong>Siverić</strong>u 23. 06. 1974.<br />
Sprovodna svečanost i ukopni obredi za fra Luju Šušnjaru, koji je poginuo u Bibinju,<br />
24. 06. 1974. god. <strong>Siverić</strong> – Sinj: 26. 06. 1974.<br />
121
DODATAK LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
122<br />
prijatelji lista siverić<br />
1. Jozo Parlov (Slivanjac u Splitu) 200 kn<br />
2. Gojko Lozina, zvonar crkve <strong>Presvetog</strong><br />
Trojstva (Slivno) 200 kn<br />
3. Mira Softić s obitelji 100 kn<br />
4. Ana Mrđen, pok. Mate 100 kn<br />
5. Mara Ramljak, ud. Ive 50 kn<br />
6. obitelj Ivana Punceta 50 kn<br />
7. Vjera Penga 50 kn<br />
8. Nada Lovrić, rođ. Tomić 30 kn<br />
9. Lidija Nakić 100 kn<br />
10. Stipe Ramljak, pok. Ivana 100 kn<br />
11. Mile Mrđen Milija 150 kn<br />
12. Anka Novaković, ud. Ante 100 kn<br />
13. Anka Radeljak, pok. Marka 50 kn<br />
14. Branka Tonković, rođ. Ivić 50 kn<br />
15. Anđelka Barišić, rođ. Mrđen (Solin)<br />
50 kn<br />
16. Miljenko Mrđen, pok. Ante 50 kn<br />
17. Ivan Topić, pok. Josipa 250 kn<br />
18. Mladen i Vlade Prpa 100 kn<br />
19. Ante i Milka Tomić (Njemačka) 200 kn<br />
20. Ante (Žuko) Tomić 100 kn<br />
21. Zlatko Tomić, Milin (Šibenik) 100 kn<br />
22. Marija Novaković, učiteljica 100 kn<br />
23. Milenko Ramljak 100 kn<br />
24. Mile Prpa, pok. Frane 150 kn<br />
25. Milka Tomić, pok. Antiše 400 kn<br />
26. Miro Ivić 100 kn<br />
27. Krešimir Topić (Drniš) 100 kn<br />
28. Ivan Šiklić, pok. Zvonimira (Zagreb)<br />
100 kn<br />
29. Vladimir i Anastazija Bukarica (Osijek)<br />
200 kn<br />
30. Ivan i Višnja Čuljak (Požega) 100 kn<br />
31. Ante Tomić, pok. Mile 200 kn<br />
32. Vlade Nogalo sa širom obitelji (Slivno<br />
Imotsko) 200 kn<br />
33. Ante i Marija Nakić s svojom obitelji<br />
200 kn<br />
34. Ivanka Malenica (Drniš) 100 kn<br />
35. Ana Šišić, pok. Frane Nakića 50 kn<br />
36. Stana Andabaka, rođ. Ramljak 100 kn<br />
37. obitelj pok. Roka Nakića 100 kn<br />
38. Ante Bukarica, pok. Jose (Nova Gradiška)<br />
100 kn<br />
39. Snježana Oršulić, r. Bukarica (Zagreb)<br />
100 kn<br />
40. Ivan (Ivica) Miličević (Šibenik) 500 kn<br />
41. Zdenka Tomić 100 kn<br />
42. Zdenka Topić (Cvjetni Dom – Šibenik)<br />
100 kn<br />
43. Ivan Topić, Šerif (Šibenik – Bilice) 50 kn<br />
44. Vjera Mrđen 100 kn<br />
45. Jelka Špec, rođ. Tomić Ratkovica<br />
100 kn<br />
46. Maca Aleksić, učiteljica u m. 50 kn<br />
47. Seka Tomić, Jakišina 200 kn<br />
48. Ljiljana Jerković, rođ Ivić (Slavonski<br />
Brod) 100 kn<br />
49. Mirjana Grcić, rođ. Ivić (Badanj – Drniš)<br />
100 kn<br />
50. Marija Marić 70 kn<br />
51. Miljenko Nakić, Antin 50 kn<br />
52. Branko Odak (Đurđevac) 50 kn<br />
53. Mile Odak, pok. Bože (Zagreb) 200 kn<br />
54. Ivan i Anka Topić 400 kn<br />
55. Krešimir Topić (Pregrada) 400 kn
»SIVERIĆ« BR. 17 DODATAK LISTU<br />
56. Ivica Dučić, Josipov (Zadar) 50 kn<br />
57. Ivan Ramljak, pok. Željka 100 kn<br />
58. Marija Rajčić (Split) 150 kn<br />
59. Ivan Odak 100 kn<br />
60. Ivica Radeljak s obitelji (Zagreb) 100 kn<br />
61. Milenko Tomić, Dinin 100 kn<br />
62. Tonći i Mira Dučić (Rijeka) 200 kn<br />
63. Joso Ramljak, pok. Luke 50 kn<br />
64. Katarina Bojčić, rođ. Ramljak 50 kn<br />
65. obitelj pok. Vlade Černivca 500 kn<br />
66. Dinko Tomić, pok. Antiše (Varaždin)<br />
100 kn<br />
67. Vladimir i Anastazija Bukarica (Osijek)<br />
200 kn<br />
68. Mile Prpa (Zagreb) 100 kn<br />
69. Mara Mrđen, pok. Ivaniša 40 kn<br />
70. Marija Lovrić, ud. Mirka 100 kn<br />
71. Tonka Bukarica, ud. Tonća 50 kn<br />
72. obitelj Milana Radeljaka 100 kn<br />
73. Marija Plećković 40 kn<br />
74. Marko Todorović 100 kn<br />
75. Ana Tomić, ud. Stipe 200 kn<br />
76. Tomislav Odak (Zagreb) 200 kn<br />
77. Berislav Bukarica 50 kn<br />
78. Mile Mrđen (Milija) 150 kn<br />
79. Anka Novaković, ud. Ante 100 kn<br />
80. Anka Radeljak, pok. Marka 50 kn<br />
81. Branka Tonković, rođ. Ivić 50 kn<br />
82. Ana Odak (Ivanova) 50 kn<br />
83. Kata Tomić, ud. Ivana 50 kn<br />
84. Tomislav Prpa, pok. Frane 100 kn<br />
85. Ive Prpa, pok. Frane 100 kn<br />
86. Stipe Prpa 100 kn<br />
87. Ante Odak (Biskup) 200 kn<br />
88. Karma Ramljak 300 kn<br />
89. Ana Živković (Badanj) 100 kn<br />
90. Marija Lilić (Zagreb) 100 kn<br />
91. Manda Bukarica 100 kn<br />
92. obitelj Anđelke Topić 50 kn<br />
93. obitelj Mladena Topića (Sesvete) 50 kn<br />
94. Marko Matetić s obitelji 100 kkn<br />
95. Vito Mrđen (Bol – Brač) 300 kn<br />
96. Ivan Mlađo Tomić 100 kn<br />
97. Darko Topić (Bibinje) 100 kn<br />
98. Ivanka Stojanac, rođ. Prpa 100 kn<br />
99. Joso Ramljak, pok. Luke 50 kn<br />
100. Katarina Bojčić, rođ. Ramljak 50 kn<br />
101. Marica, rođ. Odak, pok. Marka 50 kn<br />
102. Roko Lilić s obitelji 100 kn<br />
103. Marijana Maca Aleksić 100 kn<br />
104. Kata Peteržilnik 150 kn<br />
105. Anđelka Pilić – Ramljak ud. Tonka<br />
100 kn<br />
106. Fani Ramljak – Kević (Drniš) 100 kn<br />
107. Marija Grcić, rođ. Topić 100 kn<br />
108. Josip i Jermina Tomić 200 kn<br />
109. Stjepan i Kata Arambašić r. Tomić<br />
200 kn<br />
110. Tonći (Ante) Prpa 100 kn<br />
111. Jela Nakić, pok. Bože (Šibenik) 100<br />
kn<br />
112. Valentin Nakić, pok. Bože (Zagreb)<br />
100 kn<br />
113. Anela Rodin, pok. Bože (Šibenik) 100<br />
kn<br />
114. Josip i Jermina Tomić (Supetar) 200<br />
kn<br />
115. Stjepan Arambašić i Kata, rođ. Arambašić<br />
200 kn<br />
116. Dinko Tomić (Varaždin) 100 kn<br />
117. Mate Ramljak (Vodice) 100 kn<br />
118. Milka Tomić Jakišina 200 kn<br />
119. Marija Grcić 100 kn<br />
123
DODATAK LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
124<br />
1. Mile Odak, pok. Bože (Zagreb) 100 kn<br />
2. Marko Matetić s obitelji 100 kn<br />
3. Krešimir i Mirjana Topić (Pregrada)<br />
300 kn<br />
4. Branimir Topić (Zagreb) 200 kn<br />
5. Ivica Mrđen s obitelji (Supetar)<br />
200 kn<br />
6. Marijana Maca Aleksić 50 kn<br />
7. Tonći i Mira Dučić (Rijeka) 100 kn<br />
8. Anka Tomić, ud. Antige 120 kn<br />
9. Josip Ramljak (Zagreb) 200 kn<br />
za potreBe župe<br />
10. Ivica Mrđen, pok. Josipa s obitelji (Supetar)<br />
200 kn<br />
11. Mile Mrđen, Bol – Brač 100 kn<br />
12. obitelj pok. Roka Nakića 200 kn<br />
13. Milka Tomić, ud. Ive 200 kn<br />
14. Jelka Špec, r. Tomić (Ratkovica) 100 kn<br />
15. Branimir Topić (Zagreb) 200 kn<br />
16. Stjepan i Kata Arambašić, r. Tomić<br />
(Požega) 300 kn<br />
17. Stjepan i Kata Arambašić, rođ. Tomić<br />
300 kn<br />
18. Martina Burić, r. Tomić 200 kn<br />
za potreBe prilikom stavljanja<br />
pločiCa od ulaza u groBlje do<br />
Crkve svetog petra<br />
1. Marija Lovrić, ud. Mirka 50 kn<br />
2. Marija Marić, ud. Ilije 50 kn<br />
3. Seka Tomić, Jakišina 200 kn<br />
4. Karma Ramljak 50 kn<br />
5. Milka Tomić, Jakišina 200 kn<br />
6. Marija Novaković, ud. Ante 50 kn<br />
7. Ive i Boja Odak 200 kn<br />
8. Marija Bukarica, ud. Marka 50 kn<br />
9. Ana Odak, Ivanova 50 kn<br />
10. Mira Odak, ud. Mladena 30 kn<br />
11. Anka Tomić, Rejinca 50 kn<br />
12. Milica Tomić, ud. Ive 70 kn<br />
13. Milan Mićo Ramljak 100 kn<br />
14. Marko Todorović 40 kn<br />
15. Manda Bukarica, ud. Marka 100 kn<br />
16. Manda Mrđen, ud. Nikice 50 kn<br />
17. Ana Mrđen, pok. Mate 50 kn<br />
18. ada Mrđen, ud. Jere 50 kn<br />
19. Marija Odak, ud. Marka 50 kn<br />
20. Katica Mrđen, ud. Smiljana 100 kn<br />
darovatelji za Barjak svetog<br />
Franje<br />
1. Marica Ramljak, ž. Ivice 200 kn<br />
2. Anđelka Đela Tomić, ud. Petra 50 kn<br />
3. Mlađo Ivan Tomić, pok. Ivice 200 kn
»SIVERIĆ« BR. 17 DODATAK LISTU<br />
goru ognji.<br />
Ovih dana iz tiska je izašla treća po<br />
redu zbirka pjesama dugogodišnjeg člana<br />
uredništva lista <strong>Siverić</strong> Ivana Topića - pod<br />
naslovom GORU OGNJI.<br />
Za naše čitatelje izdvojili smo iz te upravo<br />
izišle zbirke dio pjesme (dvije kitice)<br />
posvećene našim majkama.<br />
Bijele okruge<br />
majkama petropoljkama<br />
Odoše<br />
bijele okruge<br />
ugasla lica<br />
naših majki<br />
među oblake<br />
među zvijezde.<br />
Gledam ih :<br />
na leđima nose<br />
drvene kolijevke<br />
s dojenčadima.<br />
Peru pelene<br />
na nebeskim potocima<br />
i rijekama<br />
O, drage bijele okruge!<br />
Ugasla lica<br />
naših majki.<br />
Lepršave zastave.<br />
Svijetli svjetionici.<br />
Rasuti snovi<br />
našeg djetinjstva.<br />
I.T.<br />
125
DODATAK LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
126<br />
siverić – list župe sv. petra apostola siverić<br />
izdavač:<br />
Župa Svetog Petra Apostola – <strong>Siverić</strong>, 22321 <strong>Siverić</strong>, tel. 022 / 885 – 416<br />
glavni i odgovorni urednik:<br />
fra Stjepan Matić, župnik<br />
uredničko vijeće:<br />
fra Stjepan Matić, Marija Seka Tomić, prof. Karma Ramljak, Ivan Topić, Petar S.<br />
Tomić, Ferdo Topić, Željko Lilić, Andrijana Nedoklan, Joško Nedoklan, Kristijan<br />
Odak, Marija Čondić, Ante (Tonći) Prpa, prof. Josip Šiklić,<br />
Mladen Bukarica, Berislav Lilić<br />
lektor:<br />
Mile Prpa<br />
Fotografije:<br />
fra Stjepan Matić, Berislav Lilić, Rosa Petković Vulić, Joško Topić, Ferdo Topić,<br />
Milan Ramljak, Marinko Šindilj, Mladen Šiklić, dr. Aljoša - Mate Todorović i drugi<br />
list izlazi povremeno, dopuštenjem crkvenih i redovničkih poglavara<br />
narudžbe, suradnju i doprinose slati na adresu:<br />
LIST ŽUPE SIVERIĆ, 22321 <strong>Siverić</strong><br />
grafička priprema:<br />
Silvio Družeić<br />
tisak:<br />
JAFRA – PRINT d.o.o.<br />
naklada:<br />
1650 primjeraka<br />
splitska Banka d.d. podružniCa drniš<br />
devizna knjižica 2297 – 00410 – 9<br />
list se održava dragovoljnim prilozima vjernika; te je<br />
osloBoĐen plaćanja poreza
»SIVERIĆ« BR. 17 DODATAK LISTU<br />
uvodnik<br />
sadržaj<br />
Uvodnik ........................................................................................................................1<br />
CrtiCe iz povijesti<br />
Siverski povijesni mozaik ............................................................................................2<br />
pisani prilozi župnom listu<br />
Hrvatski „pohod“ na Rim ............................................................................................6<br />
Prva sveta pričest 31. svibnja 2009. ...........................................................................8<br />
Blagoslov Gospina kipa ............................................................................................15<br />
<strong>Siverić</strong>u u pohode ......................................................................................................20<br />
Hodočašće u Drvar ....................................................................................................24<br />
Blagdan sv. Ane u Kosovu ........................................................................................31<br />
Svetište sv. Ive u Podmilačju .....................................................................................32<br />
Sveti Bono zaštitnik Vukovara i Podunavlja .............................................................35<br />
Hrvatsko vojno hodočašće u Lurd od 12. 05. do 19. 05. 2009. ..............................37<br />
Meštrović ....................................................................................................................44<br />
Mučenik s Dakse ........................................................................................................48<br />
Kronika izgradnje crkve sv. Marije u biskupiji kraj Knina .......................................53<br />
In hoc signo vinces! ...................................................................................................58<br />
Idi i obnovi moju Hrvatsku ........................................................................................59<br />
Kriza je došla k nama ................................................................................................62<br />
Dan orhideja ...............................................................................................................64<br />
Sakralni prostor posvećen dobrom ocu fra Anti Antiću .........................................67<br />
Moje djetinjstvo sa stricem ........................................................................................74<br />
Nevjerojatno, ali istinito… ..........................................................................................76<br />
127
DODATAK LISTU »SIVERIĆ« BR. 17<br />
Ne propustite…„modra munja“ na otpadu ..............................................................78<br />
Embrio na ultrazvuku(unuku Karlu) ........................................................................79<br />
Franjo ..........................................................................................................................80<br />
mladež i mladi<br />
Školska priredba povodom obilježavanja Dana kruha u Pš <strong>Siverić</strong> .......................82<br />
Kosci na Suhopolju u <strong>Siverić</strong>u ..................................................................................84<br />
iz župskog ljetopisa<br />
Iz župskog ljetopisa ....................................................................................................87<br />
iz naše škrinje<br />
Žetalice .....................................................................................................................103<br />
vjerski podlistak<br />
Tragom dalekih milenija ..........................................................................................105<br />
Pater Petar Perica .....................................................................................................108<br />
Sedam riječi sv. Terezije Avilske .............................................................................109<br />
Hrvatski prostori tragom dalekih milenija ............................................................. 114<br />
pisma prijatelja lista<br />
Pisma prijatelja lista ................................................................................................. 116<br />
dodatak listu<br />
Naši pokojnici........................................................................................................... 119<br />
Prijatelji lista siverić ..................................................................................................122<br />
Za potrebe župe .......................................................................................................124<br />
Za potrebe prilikom stavljanja pločica od ulaza u groblje do crkve Svetog Petra . 124<br />
Darovatelji za barjak svetog Franje ........................................................................124<br />
Goru ognji. ................................................................................................................125<br />
128
Zahvaljujem svima koji su nazočili blagoslovu<br />
sakralno-duhovnog prostora sluge<br />
Božjeg o. Ante Antića.<br />
Veliko hvala o. Vladimiru Tadiću koji<br />
je blagoslovio sakralni prostor. Hvala fratrima<br />
koji su nazočili blagoslovu, a to su:<br />
fra Milan Ujević, fra Damir Čikara, fra Frane<br />
Samodol. Hvala fra Stjepanu Matiću i njegovim<br />
suradnicima Ivi Šikliću (Pivi) i Ferdi<br />
Topiću. Hvala mojoj obitelji te gospodinu<br />
Davoru Sediću.<br />
zaHvala<br />
Zahvaljujem se svemogućem Bogu,<br />
što je preko njegove svetosti o. Ante Antića<br />
mene grješnika obratio da ovo izvedem i<br />
tako dam svoj doprinos na Božju slavu i<br />
slavu svetog Frane i Crkve kojoj je pripadao<br />
i služio do svetosti o. Ante Antić.<br />
Hvala Ti, o. Ante! Lijepo si me vodio u<br />
mojim radovima te doveo do kraja!<br />
Mile Todorović<br />
zadnja strana korice: 21. 05. 2009. msgr. Marin Barišić, nadbiskup splitsko-makarski,<br />
svečano je blagoslovio novi mramorni kip Čudotvorne Gospe Sinjske