(2000-2002): Kogemus kogu eluks! - Euroopa Noored
(2000-2002): Kogemus kogu eluks! - Euroopa Noored
(2000-2002): Kogemus kogu eluks! - Euroopa Noored
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
46<br />
ALAPROGRAMM 2 – VABATAHTLIK TEENISTUS<br />
erinevalt arenenud ühiskondade tavast kasvõi pedagoogi otsene kontakt lapsega. Ehkki viimastel<br />
aastatel on paljugi paremuse suunas muutunud, on lastekodud endiselt ülerahvastatud.<br />
Eesti vabatahtliku teenistuja eelis välisriiki minnes on siinse arengu kogemus (seda ei pruugita<br />
enesele alati teadvustadagi). Tal on olemas võrdlusmoment. Noor inimene, kes satub<br />
tööle siinsesse lastekodusse, on vähem ette valmistatud kui see, kes läheb siit tööle näiteks<br />
Saksamaale. Sest heaoluriikide sotsiaaltöö valdkonna paremus ei tule kellelegi üllatusena.<br />
Üheks oluliseks takistuseks siia tulevatele vabatahtlikele on loomulikult keelebarjäär, teiste<br />
töötajatega suheldes ning otseste tööülesannete (lastega töötamine nii lastekodudes kui<br />
lasteaias) täitmisel. Toitlustuse ja elamispinna osas probleeme ei peeta mainimisväärseteks,<br />
sest need on hõlpsasti lahendatavad. Võib juhtuda, et vabatahtlik ei tunne end mõnes keskkonnas<br />
koduselt, kolitakse isegi teise linna.<br />
Eesti puhul on välja tuua üks kogemus, kus vabatahtlik soovis endisest tööstuslinnast (kus<br />
rahvastikust enamiku moodustavad vene keele kõnelejad ning linn on arengus maha jäänud)<br />
kolida pealinna.<br />
Organisatsiooni ootused<br />
Teiseks suureks siinseid vabatahtlikke puudutavaks probleemiks on organisatsiooni ootused<br />
vabatahtliku suhtes, mis vabatahtlike endi ootustega võivad minna vastuollu. Ülesanded, mida<br />
üks organisatsioon vabatahtlikule anda saab, on spetsiifikast sõltuvalt piiratud. Ometigi on<br />
alaprogrammi sisse kirjutatud tingimus, et vabatahtlikule peaks jätma võimalikult palju vabadust<br />
omaalgatuslikke ideid realiseerida. Ühelt poolt on vabatahtlikul paigas kindlad tööülesanded<br />
(lastekodu või hooldekodu) ning ta saab rutiini kergesti sisse elada. Teiselt poolt<br />
tunnetatakse pahatihti organisatsiooni vähest toetust tehtud algatuste ja ideede osas. See<br />
võib tuleneda erinevast suhtumisest töösse (vabatahtlikku töösse). Vabatahtlik saab küll<br />
organisatsioonipoolse toetuse, kuid ta jäetakse oma ideega üksi. Põhjus peitub selles, et ta<br />
on organisatsioonis ainuke vabatahtlik ning teda ümbritsevad inimesed teenivad palka ning<br />
suhtuvad seega ka oma töösse vabatahtlikust veidi erinevalt, kes lahkub teatud ajaperioodi<br />
järel. Teine põhjus võib olla ka selles, et vabatahtliku juhendaja on uue idee toetamiseks<br />
oma tööga liigselt koormatud. Võõral maal viibivale noorele võib see kujuneda põhimõtteliseks<br />
takistuseks. Raske on algatada protsessi, kui on teada, et keegi seda hiljem edasi ei vii.<br />
Büroo on püüdnud võimalikult palju veenda organisatsioone osutama tugevamat toetust,<br />
teiselt poolt aga üritanud ka vabatahtlikke nn maa peale tagasi tuua ning selgitada, et iga<br />
organisatsioon hingab omas rütmis ning ülejõu käivaid muutusi on pea võimatu saavutada<br />
nii lühikese ajaperioodi jooksul. Nende kahe telje kokkuviimine eeldab tööd nii vabatahtlike<br />
kui organisatsioonidega, sest lõppeesmärk on, et kasu oleks nii noorele kui alaprogrammiga<br />
seotud organisatsioonile.