Verne J - Cesta kolem světa za 80 dní - e-knihovnazdarma.cz
Verne J - Cesta kolem světa za 80 dní - e-knihovnazdarma.cz
Verne J - Cesta kolem světa za 80 dní - e-knihovnazdarma.cz
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Gauthier Ralph neodpověděl nic víc, než že pokla<strong>dní</strong>k byl právě v tom okamžiku <strong>za</strong>městnán<br />
<strong>za</strong>pisováním stvrzenky na tři šilinky a šest pencí a že člověk nemůže mít oči všude.<br />
Tu je však třeba pro snazší pochopení této příhody poznamenat, že oné podivuhodné instituci zvané<br />
Bank of England záleží, jak se zdá, nejvíc na tom, aby důstojnost jejích návštěvníků ničím<br />
neutrpěla. Žá<strong>dní</strong> strážci, žá<strong>dní</strong> hlídači, žádné mřížoví! Zlato, stříbro, bankovky jsou tu vystaveny<br />
volně a tak říkajíc na milost každému, kdo přijde. Banka by nedovedla žádného příchozího<br />
podezírat z nepoctivosti. Jeden z nejlepších pozorovatelů anglických způsobů vypráví dokonce tuto<br />
příhodu. V jedné ze síní banky, kam kdysi přišel, chtěl si ze zvědavosti prohlédnout zblízka zlatý<br />
prut, vážící sedm až osm liber, který ležel volně na pokla<strong>dní</strong>kově stolku. V<strong>za</strong>l prut do ruky, prohlédl<br />
si jej, podal svému sousedu a ten <strong>za</strong>se dalšímu, takže prut šel z ruky do ruky, dostal se až na konec<br />
temné chodby a vrátil se na své půvo<strong>dní</strong> místo teprve <strong>za</strong> půl hodiny, aniž pokla<strong>dní</strong>k vůbec zvedl<br />
hlavu.<br />
Dne 29. září se však všechno zběhlo zcela jinak. Svazek bankovek se nevrátil, a když velkolepé<br />
hodiny, <strong>za</strong>věšené nad „drawing office“, o páté ohlásily, že se úřadovny <strong>za</strong>vírají, nezbylo Anglické<br />
bance než <strong>za</strong>psat padesát pět tisíc liber na účet ztráty a zisku.<br />
Když byla krádež řádně a náležitě zjištěna, byli vysláni agenti, detektivové vybraní z<br />
nejschopnějších lidí, do hlavních přístavů, do Liverpoolu, do Glasgowa, do Le Havru, do Suezu, do<br />
Brindisi, do New Yorku atd., a pro případ úspěchu jim byla slíbena prémie dvou tisíc liber (50000<br />
franků) a pět procent z částky, která bude nalezena. Zatím co tito strážci čekali na bližší údaje, k<br />
nimž mělo dopomoci vyšetřování, ihned <strong>za</strong>hájené, měli <strong>za</strong> úkol bedlivě si všímat všech cestujících,<br />
přijíždějících i odjíždějících.<br />
Neboť přesněji řečeno, jak napsal Morning Chronicle, dalo se právem předpokládat, že pachatel<br />
krádeže nepatří k žádné ze zlodějských tlup v Anglii. Onoho dne, 29. září, byl zpozorován dobře<br />
oblečený gentleman bezvadného chování a distingovaného vzezření, přecházející sem a tam<br />
pokla<strong>dní</strong>m sálem, v němž byla krádež spáchána. Vyšetřování umožnilo získat dosti zevrubný popis<br />
tohoto gentlemana a tento popis byl okamžitě rozeslán všem detektivům ve Spojeném království a<br />
na evropské pevnině. Některé dobré duše - a k nim patřil i Gauthier Ralph - věřily tedy v<br />
oprávněnost své naděje, že zloděj neunikne.<br />
Jak si lze domyslet, byla tato příhoda na pořadu dne v Londýně i po celé Anglii. Lidé se navzájem<br />
přeli a náruživě předpovídali policii hlavního města úspěch nebo neúspěch. Nebylo tedy nic<br />
divného, když o této otázce mluvili i členové Reformního klubu, tím spíš, že mezi nimi byl jeden<br />
místoguvernér Anglické banky.<br />
Ctihodný Gauthier Ralph nehodlal pochybovat o výsledku pátrání a soudil, že nabídnutá prémie<br />
musí zvlášť povzbudit horlivost a důvtip agentů. Jeho kolega Andrew Stuart však byl dalek t?ho,<br />
aby sdílel jeho důvěru. Zatím tedy pokračovala diskuse, vedená gentlemany, kteří <strong>za</strong>sedli ke<br />
karetnímu stolku. Stuart proti Flanaganovi a Fallentin proti Phileasu Foggovi. Hráči při hře<br />
nemluvili, ale vždycky mezi dvěma partiemi se přerušený hovor rozproudil co nejživěji.<br />
„Tvrdím,“ řekl Andrew Stuart, „že okolnosti jsou příznivé zloději, který přece musí být schopný<br />
člověk.“<br />
„Ale jděte,“ odpověděl mu Ralph, „vždyť nemá jedinou zemi, kam by mohl utéci.“<br />
„To snad přece ne!“<br />
„A kam chcete, aby utíkal?“<br />
„To nevím,“ odpověděl Andrew Stuart, „ale svět je konec konců dost veliký.“<br />
„Býval kdysi...“ řekl polohlasně Phileas Fogg. „Sejměte, pane,“ dodal a položil karty před Thomase<br />
Flanagana.<br />
Za hry byl rozhovor přerušen. Brzy jej však Andrew Stuart <strong>za</strong>hájil znovu.<br />
„Jak to, kdysi? Cožpak se snad zeměkoule zmenšila?“ řekl.<br />
„Nepochybně,“ odpověděl mu Gauthier Ralph. „Jsem téhož názoru jako pan Fogg. Zeměkoule se<br />
zmenšila, protože se po ní teď jezdí desetkrát rychleji než před sto lety. A to právě urychlí pátrání v<br />
případě, o kterém tu hovoříme.“<br />
„A usna<strong>dní</strong> to také zloději útěk!“<br />
„Teď je řada na vás, pane Stuarte,“ řekl Phileas Fogg. Nedůvěřivý Stuart však nebyl ještě