grammatiline evidentsiaal balkani ja balti areaali ... - Tartu Ülikool
grammatiline evidentsiaal balkani ja balti areaali ... - Tartu Ülikool
grammatiline evidentsiaal balkani ja balti areaali ... - Tartu Ülikool
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
TARTU ÜLIKOOL<br />
FILOSOOFIA TEADUSKOND<br />
Eesti keele õppetool<br />
Petar Kehayov<br />
GRAMMATILINE EVIDENTSIAAL<br />
BALKANI JA BALTI AREAALI KEELTES<br />
Magistritöö<br />
Juhenda<strong>ja</strong> professor Mati Erelt<br />
TARTU 2003
Sisukord<br />
Sissejuhatus.......................................................................................................................5<br />
1. Töö meetodid <strong>ja</strong> eesmärgid ........................................................................................7<br />
2. Evidentsiaalsuse mõisted ...........................................................................................9<br />
3. Üksikute keelte süsteemid........................................................................................13<br />
3.1. Balkani keelte süsteemid ................................................................................13<br />
3.1.1. Türgi....................................................................................................13<br />
3.1.2. Bulgaaria.............................................................................................15<br />
3.1.3. Makedoonia ........................................................................................18<br />
3.1.4. Albaania..............................................................................................20<br />
3.1.5. Väiksemate Balkani keelte süsteemid.................................................22<br />
3.2. Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemid .........................................................................23<br />
3.2.1. Eesti ....................................................................................................23<br />
3.2.2. Läti......................................................................................................25<br />
3.2.3. Leedu ..................................................................................................28<br />
3.2.4. Väiksemate Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemid..........................................30<br />
3.3. Balkani <strong>ja</strong> Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemide morfosüntaks – kokkuvõte...........30<br />
4. Kategooria paradigmaatiline diapasoon...................................................................34<br />
5. Kategooria süntagmaatiline diapasoon ....................................................................36<br />
5.1. Koostoime isiku kategooriaga ........................................................................36<br />
5.2. Levik erinevates lausetüüpides .......................................................................38<br />
5.2.1. Süntaktilised tarindid..........................................................................39<br />
5.2.2. Kommunikatiivsed lausetüübid ..........................................................42<br />
5.2.2.1. Küsilause .............................................................................42<br />
5.2.2.2. Hüüdlause ............................................................................44<br />
5.2.2.3. Käsklause.............................................................................45<br />
6. Evidentsiaalsus <strong>ja</strong> naaberkategooriad ......................................................................46<br />
6.1. Evidentsiaali koht tempus – aspekt – kõneviisi teljel.....................................46<br />
2
6.1.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> tempus ........................................................................46<br />
6.1.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> aspekt..........................................................................48<br />
6.1.3. Evidentsiaal <strong>ja</strong> kõneviis ......................................................................49<br />
6.2. Evidentsiaalsus <strong>ja</strong> modaalsus..........................................................................52<br />
6.2.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> tegelikkushinnang ......................................................52<br />
6.2.1.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> reaalsushinnang...........................................53<br />
6.2.1.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> võimalikkushinnang....................................54<br />
6.2.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> deontiline modaalsus..................................................55<br />
6.2.3. Evidentsiaal <strong>ja</strong> episteemiline modaalsus.............................................56<br />
7. Grammatiliste <strong>evidentsiaal</strong>ide semantika <strong>ja</strong> pragmaatika ........................................59<br />
7.1. Primaarsed opositsioonid................................................................................59<br />
7.2. Sekundaarsed opositsioonid (allsüsteemide eritlemine).................................64<br />
7.3. Narratiivsed kasutused....................................................................................68<br />
7.4. Pragmaatilised <strong>ja</strong> muud eritähendused ...........................................................70<br />
7.5. Süsteemide kognitiivsed alused......................................................................71<br />
8. Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i väl<strong>ja</strong>kujunemine ...........................................................74<br />
8.1. Perfekti semantika laienemine........................................................................75<br />
8.1.1. Formaalsed protsessid.........................................................................79<br />
8.1.2. Distantspartiklid..................................................................................82<br />
8.2. Muud grammatikalisatsiooni allikad ..............................................................84<br />
8.3. Areaalsete kontaktide roll...............................................................................86<br />
8.3.1. Balkanil...............................................................................................88<br />
8.3.2. Baltikumis...........................................................................................90<br />
9. Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i tüpoloogia bulgaaria <strong>ja</strong> eesti keeles..............................91<br />
9.1. Bulgaaria keele süsteem .................................................................................91<br />
9.1.1. Kvotatiiv .............................................................................................94<br />
9.1.2. Inferentsiaal.........................................................................................95<br />
9.1.3. Miratiiv ...............................................................................................96<br />
9.2. Eesti keele süsteem.........................................................................................97<br />
9.2.1. Inferentsiaalsed <strong>ja</strong> miratiivsed tähendused .........................................99<br />
3
9.3. Vahendatud käsk........................................................................................... 100<br />
10. Kokkuvõte.............................................................................................................. 103<br />
Lühendid ....................................................................................................................... 106<br />
Kir<strong>ja</strong>ndus....................................................................................................................... 108<br />
Grammatical evidentials in the languages of the Balkan and Baltic linguistic areas.<br />
Summary........................................................................................................................ 117<br />
4
Sissejuhatus<br />
Keeletüpoloogia on viimastel aastakümnetel pööranud märkimisväärset tähelepanu mo-<br />
daalsusele <strong>ja</strong> sellele lähedalseisvatele semantilis-pragmaatilistele kategooriatele. Üheks<br />
konkreetseks uurimisvaldkonnaks, mis on seoses sellega nihkunud tähelepanu kesk-<br />
punkti, on <strong>evidentsiaal</strong>suse väljendamise võimalused maailma keeltes.<br />
Käesoleva magistritöö ülesandeks on võrrelda <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatilist väljen-<br />
dust kahes keele<strong>areaali</strong>s. Esimene kattub suuremalt <strong>ja</strong>olt Balkani keeleliiduga, kuhu<br />
kuuluvad kreeka, bulgaaria, makedoonia, rumeenia, albaania, arumuni, meglenorumuni<br />
keel <strong>ja</strong> Balkani mustlaskeeled. 1 Kõikides nendes keeltes, v.a kreeka <strong>ja</strong> rumeenia keeles,<br />
võib <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi väljendada grammatiliste vahenditega. Kuigi kreeka keel<br />
asub mitmete <strong>balkani</strong>smide poolest kesksel kohal Balkani keeleliidus, ei oma see siinse<br />
uurimuse seisukohalt samasugust tähtsust kui türgi keel, mis traditsioonilise seisukoha<br />
järgi ei kuulu Balkani keeleliitu. Türgi keel on oluline esiteks sellepärast, et selles leidub<br />
hästi väl<strong>ja</strong>kujunenud, diakrooniliselt vara tuvastatav <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem, <strong>ja</strong> teiseks<br />
muude Balkani keelte süsteemide seisukohalt kui võimalik grammatilise interferentsi<br />
allikas. Lisaks sellele võib Balkani keeleliitu kuuluvateks pidada mõningaid türgi keele<br />
murdeid Rumeelias ning väga lähedast gagauusi keelt.<br />
Teine grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>suse ala asub Baltikumis. Sellesse kuuluvad eesti,<br />
liivi, läti <strong>ja</strong> leedu keel. Erinevalt situatsioonist Balkani keeleliidus on <strong>grammatiline</strong><br />
evidentsi-aalsus Baltikumis üks väheseid isoglosse, mis õigustavad keeleliidu staatuse<br />
omistamist Läänemere idakalda <strong>areaali</strong>le (vt Stolz 1991).<br />
Käesolev tüpoloogiline uurimus võtab Balkani poolsaare keeltest arvesse türgi, bul-<br />
gaaria, makedoonia, albaania <strong>ja</strong> arumuni, Balti <strong>areaali</strong> keeltest aga eesti, läti <strong>ja</strong> leedu<br />
keele grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i süsteeme.<br />
1 Arumuni <strong>ja</strong> meglenorumuni on väikesed ida-romaani keeled, mida kõneldakse Balkani poolsaare kesk-<br />
osas. Nimekir<strong>ja</strong> võib lisada ka geneetiliselt lääne-romaani keelkonda kuuluva ladino (või judezmo) keele,<br />
mida kõnelevad Balkani poolsaare juudid (vt Lindstedt 2000b).<br />
5
Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i olemasolu kõneleb areaaltüpoloogilise suguluse<br />
valitsevast rollist. Teisisõnu, keelte võimest vabaneda oma struktuurilise genotüübi<br />
kammitsatest. Vaadeldavad keeled kuuluvad kolme geneetilisse keelkonda. Need on<br />
indo-euroopa: slaavi (bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia), romaani (arumuni), <strong>balti</strong> (läti <strong>ja</strong> leedu)<br />
keeled <strong>ja</strong> albaania keel; soome-ugri (eesti <strong>ja</strong> liivi) <strong>ja</strong> turgi-altai (türgi) keeled. Mainitud<br />
keeltest paistab ainult türgi keel omavat geneetilise päritolu järgset <strong>evidentsiaal</strong>set<br />
süsteemi.<br />
6
1. Uurimuse meetodid <strong>ja</strong> eesmärgid<br />
Käesolev töö on mahu poolest liiga väike (ning vaadeldavaid keeli liiga palju), et suuta<br />
valgustada kõiki morfosüntaktilisi <strong>ja</strong> semantilisi parameetreid kõikides keeltes ning teha<br />
absoluutseid üldistusi <strong>evidentsiaal</strong>se kategooria tüübi kohta. Osades, eriti väiksemates<br />
keeltes ei ole <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemide morfosüntaksi, veel vähem nende semantikat <strong>ja</strong><br />
pragmaatikat, piisavalt uuritud. Enamus üldistusi baseeruvad seega suuremate keelte<br />
(türgi, bulgaaria, makedoonia, albaania, eesti, läti <strong>ja</strong> leedu keele) mater<strong>ja</strong>lil. Töös on eri-<br />
line rõhk bulgaaria <strong>ja</strong> eesti keelel autori nende keelte hea oskuse tõttu. Samas võib neid<br />
keeli pidada ka vastavate areaalsete liitude prototüüpesinda<strong>ja</strong>teks. Kahe keele evidentsi-<br />
aalsete süsteemide võrdlusele on pühendatud eraldi peatükk.<br />
Mõlemas <strong>areaali</strong>s esinevad grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemid kolme erineva<br />
varian-ditüübina: murrete süsteemid, preskriptiivse grammatika süsteem <strong>ja</strong> ühiskeele<br />
süsteem. Selle töö uurimisobjektiks on teine <strong>ja</strong> kolmas süsteem. Puudutan va<strong>ja</strong>duse<br />
korral ka mur-deesinemust, kuna osades keeltes on grammatilist paradigma alles hiljuti<br />
<strong>ja</strong> osaliselt kunstlikult normeeritud, mistõttu ei ole normatiivsetes grammatikates<br />
esitatud vormis-tiku võrdlemisest diakrooniliste protsesside pal<strong>ja</strong>stamisel kasu.<br />
Tüpoloogilise uurimuse teoreetiliseks aluseks on püüd abstraheerida tüpoloogilisi ka-<br />
tegooriaid <strong>ja</strong> vaadelda, milliste võimalike morfosüntaktiliste strateegiate abil neid gram-<br />
matikas kodeeritakse. On olemas kolm võrdlusbaasi: <strong>grammatiline</strong> kategooria (gramma-<br />
tical category), keeleväline kategoriaalne tähendus või joon (notion) <strong>ja</strong> tüpoloogiline<br />
kategooria (typological category) (Palmer 2001: 19–21, 149). Sellises vastavuses on<br />
omavahel näiteks konditsionaal (<strong>grammatiline</strong> kategooria), usutavus (keeleväline kate-<br />
goriaalne tähendus) <strong>ja</strong> episteemiline modaalsus (tüpoloogiline kategooria). Olen püüd-<br />
nud neid oma käsitluses lahus hoida, kuid see on osutunud raskeks.<br />
Magistritöö eesmärk on võrrelda vaadeldavate keelte <strong>evidentsiaal</strong>seid süsteeme. terti-<br />
um comparationis on morfosüntaktiliste vahenditega väljendatav semantilis-pragmaati-<br />
line kategooria ‘<strong>evidentsiaal</strong>’. Kitsamad eesmärgid on:<br />
7
• määratleda kategooria paradigmaatiline <strong>ja</strong> süntagmaatiline levikuala keelte grammati-<br />
lises süsteemis;<br />
• selgitada, milline on <strong>evidentsiaal</strong>i koht teiste verbikategooriate (a<strong>ja</strong>, aspekti <strong>ja</strong> kõne-<br />
viisi) seas;<br />
• uurida, kuidas haakub <strong>evidentsiaal</strong>suse <strong>grammatiline</strong> väljendus modaalsuse väljenda-<br />
misega;<br />
• selgitada, millist tüüpi semantilisi <strong>ja</strong> pragmaatilisi tähendusi annavad edasi erinevate<br />
keelte süsteemid <strong>ja</strong> millised on markeerituse kognitiivsed alused;<br />
• uurida, millised on tüüpilisimad grammatikalisatsiooni allikad <strong>ja</strong> ra<strong>ja</strong>d, ning milline<br />
on keelekontaktide roll kategooria tekkimises <strong>ja</strong> väl<strong>ja</strong>kujunemises.<br />
Töö alguses käsitlen vaadeldavate <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide formaalseid<br />
parameetreid, edasi liigun funktsionaalse külje poole ning viimasena tegelen süsteemide<br />
a<strong>ja</strong>looga. Töö lõpus esitan tabelites uurimuse tulemused. 2<br />
2 Selle töö kirjutamisel olen saanud asendamatut abi Rogier Bloklandilt. Tehniliste nõuannete eest tänan<br />
ka Jouni Tapperit.<br />
8
2. Evidentsiaalsuse mõisted<br />
Keeleteaduses on <strong>evidentsiaal</strong>suse mõiste võrdlemisi uus. Ilmselt esimene, kes sellele<br />
nähtusele tähelepanu pööras, oli Franz Boas. Oma kwakiutli keele grammatikas märgib<br />
ta, et teatud sufiksid tähistavad informatsiooniallikat (Boas 1911, viidatud Ifantidou<br />
2001: 2 järgi). Laiemat tähelepanu pälvis <strong>evidentsiaal</strong>suse problemaatika keeletüpoloo-<br />
gide hulgas alles alates 20. saj. 80ndatest aastatest. Evidentsiaalsuse uurimisel on põhi-<br />
rõhk kogu aeg olnud grammatilistel <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemidel. Päevavalgele on tulemas<br />
üha rohkem andmeid senitundmatute grammatiliste süsteemide kohta. Mater<strong>ja</strong>li<br />
läbitööt-lemiseks püüab lingvistiline tüpoloogia üha aktiivsemalt luua ühiseid<br />
meetodeid, mille abil saaks kategoriseerida kõikide keelte esinemusi (vt Willet 1988;<br />
Kozintseva 1994; Aikhenvald 2000, 2003; Plungian 2001). Tuleb nentida, et vaatamata<br />
mõningatele katse-tele luua ühiseid abstraktsionistlikke mudeleid (nt Anderson 1986,<br />
Ifantidou 2001), on <strong>evidentsiaal</strong>suse teaduslik uurimine alles väljumas deskriptiivsest<br />
a<strong>ja</strong>stust. On ilmunud rida <strong>evidentsiaal</strong>suse temaatikale pühendatud kokkuvõtvaid<br />
kogumikke (Chafe, Nichols 1986; Guentchéva 1996; Johanson, Utas 2000; Aikhenvald,<br />
Dixon 2003). Vähe on aga kontrastiivseid, ainult kahele süsteemile või süsteemi tüübile<br />
pühendatud uurimusi (nt Klaas 1997, 2002 eesti <strong>ja</strong> leedu keele süsteemide kohta).<br />
Kuna tegemist on funktsionaalselt väga laialivalguva nähtusega, on definitsioone,<br />
mis haaraksid kõiki semantilisi, pragmaatilisi <strong>ja</strong> kontekstuaalseid tähendusi isegi ühe<br />
keele süsteemi või allsüsteemi kohta olnud raske püstitada. Üks peamisi küsimusi,<br />
milles arva-mused lahknevad, on küsimus sellest, kas <strong>evidentsiaal</strong>sus on osa keele<br />
modaalsest süsteemist või asub väl<strong>ja</strong>spool seda. A. Aikhenvaldi (2000: 1) järgi<br />
<strong>evidentsiaal</strong>(sus) on: “... obligatoorne <strong>grammatiline</strong> kategooria, mille põhitähenduseks<br />
on informatsiooni allika markeerimine kõnele<strong>ja</strong> poolt – kõnele<strong>ja</strong> on olnud kas ise<br />
sündmuse tunnista<strong>ja</strong>, teeb järel-dusi talle teada olevate faktide põh<strong>ja</strong>l või rääkis talle<br />
sündmusest keegi teine, vms” (tlk. P.K.).<br />
Aikhenvaldi definitsioonis leiab kõlapinda ainult üks kahest <strong>evidentsiaal</strong>suse põhi-<br />
funktsiooni kohta käivast seisukohast. Selle seisukoha järgi on <strong>evidentsiaal</strong>se tähenduse<br />
9
põhituumaks informatsiooni allika markeerimine. Evidentsiaali formandid võivad mär-<br />
kida kõnele<strong>ja</strong> subjektiivset hinnangut informatsiooni paikapidavuse kohta, kuid see on<br />
enamjuhtudel meelevaldne lisatähendus. See tähendab, et grammatiliste <strong>evidentsiaal</strong>ide<br />
põhifunktsiooni ei kuulu episteemiliste tähenduste kodeerimine grammatikas. Tegemist<br />
on iseseisva grammatilise kategooriaga <strong>ja</strong> mitte episteemilise või muu modaalse<br />
süsteemi alakategooriaga (vt ka Kozintseva 1994: 98–99).<br />
Teise seisukoha järgi on <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide põhifunktsiooniks väljendada<br />
kõnele<strong>ja</strong> suhtumist informatsioonisse, mida tema (kõnele<strong>ja</strong>) keelend kirjeldab (Willett<br />
1988: 52). Oma kokkuvõtvas töös kõneviisi <strong>ja</strong> modaalsuse kohta (2001) peab F. Palmer<br />
<strong>evidentsiaal</strong>sust üheks propositsioonilise modaalsuse liigiks. J. Lyons eristab aga kaht<br />
tüüpi episteemilist modaalsust: subjektiivne <strong>ja</strong> objektiivne. Subjektiivsed episteemilised<br />
tähendused on loomu poolest <strong>evidentsiaal</strong>sed – seotud arvamuse, kuuldu <strong>ja</strong> järeldusega<br />
(Lyons 1977: 799–800).<br />
Seega <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid väljendavad keeles kahte tähendust: (i) viide infor-<br />
matsiooni allikale <strong>ja</strong> (ii) viide kõnele<strong>ja</strong> suhtumisele informatsioonisse. Küsimus, kumb<br />
nendest kahest tähendusest esineb <strong>evidentsiaal</strong>setes süsteemides invariant- <strong>ja</strong> kumb vari-<br />
anttähendusena, on keeleuniversaalselt siiani lahendamata. 3<br />
Kuna käesoleva uurimuse objektiks on grammatilised süsteemid, on oluline küsimus<br />
grammatilisuse astmest teatud semantilise kategooria markeerimisel. Aikhenvald eristab<br />
kaht grammatilisuse astet <strong>evidentsiaal</strong>suse markeerimisel. Mitmed grammatilised kate-<br />
gooriad võivad oma põhitähenduse kõrval omandada <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi, ilma et<br />
informatsiooni allika markeerimine kuuluks nende primaarsete tähendusfunktsioonide<br />
hulka. Aikhenvald nimetab selliseid regrammatikalisatsiooni juhtumeid <strong>evidentsiaal</strong>-<br />
seteks strateegiateks (evidential strategy). Nende puhul on algselt olnud tegemist kon-<br />
tekstis tekkinud implikatsiooniga. Juhuslikud pragmaatilised jõud on kutsunud esile<br />
uusi tähendusi, mida on võidud hiljem hakata analüüsima teatud vormi juurde<br />
kuuluvatena (vt Hopper, Traugott 1994: 75). Puht<strong>evidentsiaal</strong>se kategooriaga<br />
(evidentiality proper) on Aikhenvaldi järgi tegemist siis, kui <strong>evidentsiaal</strong>se tähenduse<br />
3 Värskete tähelepanekutega <strong>evidentsiaal</strong>suse <strong>ja</strong> modaalsuse suhete kohta on esinenud V. Plungian (2001)<br />
<strong>ja</strong> S. DeLancey (2001).<br />
10
markeerimine on kohustuslik ega sõltu kõnele<strong>ja</strong> pragmaatilistest valikutest.<br />
Evidentsiaalse strateegia puhul on evident-siaalne tähendus ainult üks antud formaalse<br />
grammatilise tunnuse kasutusviisidest, puht-<strong>evidentsiaal</strong>i puhul on see ainus kasutusviis.<br />
(Aikhenvald 2000: 5–7)<br />
Balkani <strong>ja</strong>/või Balti <strong>areaali</strong> keelte <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemide iseloomustamiseks on<br />
kee-letüpoloogias kasutusel järgmised põhimõisted:<br />
1) kvotatiiv (quotative, reported): kuuldu refereering – kõnele<strong>ja</strong> on saanud teada tege-<br />
vuse/sündmuse kohta teise isiku kaudu (Willet 1988: 57; Plungian 2001: 352–354); näi-<br />
teks eestikeelses lauses:<br />
(1) Jaan magavat kodus.<br />
/Kõnele<strong>ja</strong> on kuulnud kellegi käest, et Jaan magab kodus./<br />
2) inferentsiaal (inferential): kõnele<strong>ja</strong> väite aluseks on järeldus minevikus toimunud<br />
sündmuse kohta, mida ta ise ei olnud tunnistamas. Inferentsiaalne väide on see, mis põ-<br />
hineb tegevuse/sündmuse täheldatud tagajärgedel (Willett 1988: 57); näiteks bulgaaria-<br />
keelses lauses:<br />
(2) Стоян си дошъл.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n REFL.PRON-DAT tulema-EV’<br />
/Kõnele<strong>ja</strong> järeldab, et Sto<strong>ja</strong>n on tulnud koju (nähes näiteks esikus tema kingi)./<br />
3) miratiiv (mirative) või admiratiiv (admirative): kõnele<strong>ja</strong> avastab seisundi või tege-<br />
vuse, mis on eksisteerinud või olnud toimumas juba pikema a<strong>ja</strong> jooksul. Kategooria väl-<br />
jendab üllatust või imestust. Kõnele<strong>ja</strong>l puudub kontroll toimuva üle <strong>ja</strong> ta rõhutab enda<br />
teadvustamatust või tahtmatust (Friedman 1986: 180; DeLancey 2001: 369–370; Lazard<br />
2001: 361); 4 näiteks albaaniakeelses lauses:<br />
4 Termin ‘admiratiiv’ on vanem. Balkanistikas see on olnud kasutusel alates G. Weigandist (1923/4).<br />
Termini ‘miratiiv’ on võtnud hiljuti kasutusele S. DeLancey (1997). Siit edaspidi kasutan terminit<br />
‘miratiiv’ rääkides tüpoloogilisest kategooriast, terminit ‘admiratiiv’ aga rääkides konkreetse keele<br />
grammatilisest kategooriast (terminoloogiast vt veel Friedman 2003: 192).<br />
11
(3) Sa bukur folke shqip! (Eintrei 1982: 111)<br />
‘kui ilusasti rääkima-EV.PREES.2SG albaania(keel)-ADV’<br />
/Kõnele<strong>ja</strong> on üllatunud, et vestluskaaslane räägib nii hästi albaania keelt./<br />
Neid kolme mõisteid, mis esindavad <strong>evidentsiaal</strong>suse alatüüpe, ühendab mõisteklass ‘in-<br />
direktne’. 5 Lisaks sisaldavad <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemid mõningaid episteemilisi tähendusi<br />
nagu dubitatiiv (informatsiooni usaldatavust), presumptiiv (informatsiooni tõenäosust)<br />
jms.<br />
Siiani on Balkani <strong>ja</strong> Balti <strong>areaali</strong> keelte <strong>evidentsiaal</strong>seid süsteeme peetud<br />
binaarseteks, s.t süsteemideks, mis markeerivad ainult ühte <strong>evidentsiaal</strong>set<br />
opositsiooni. 6 Üheks käes-oleva uurimuse ülesandeks on kontrollida, kas see väide<br />
vastab täielikult tõele. Kas näiteks teatud süsteemi puhul saab rääkida ainult<br />
opositsioonist ‘indirektne’/‘kõik muu’ või on põhjust eristada muidki allsüsteeme, mis<br />
formaalselt vastanduvad lisaks neutraal-sele (markeerimata opositsiooni liikmele) ka<br />
üksteisele, nt kvotatiiv/inferentsiaal, infe-rentsiaal/miratiiv jne? Millal on antud<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne tähendus piisavalt markeeritud moo-dustamaks allsüsteemi? Aikhenvald<br />
(2000: 23) on pakkunud hea metodoloogilise aluse allsüsteemide eristamiseks. Kaks<br />
tähendust moodustavad erinevad <strong>evidentsiaal</strong>sed all-süsteemid siis, kui (a) nad on<br />
markeeritud erinevalt, (b) kui nad võivad esineda sama-aegselt või (c) kui neid saab<br />
neutraliseerida erineval viisil.<br />
5 Kuigi miratiivi staatus indirektaalina tekitab raskusi. Peale DeLancey (2001) on as<strong>ja</strong>kohaseid märkusi<br />
selle kohta ka Plungianil (2001).<br />
6 Aikhenvald (2000: 8, 2003 3–4) eristab maailma keelte hulgas kolme tüüpi binaarseid süsteeme. Need<br />
markeerivad järgmisi opositsioone: (1) ‘visuaalselt tunnistatud’/‘visuaalselt tunnistamata’, (2) ‘indi-<br />
rektne’/‘kõik muu’ <strong>ja</strong> (3) kvotatiiv/‘kõik muu’.<br />
12
3. Üksikute keelte süsteemid<br />
3.1. Balkani keelte süsteemid<br />
3.1.1. Türgi<br />
Türgi keeles markeeritakse <strong>evidentsiaal</strong>set opositsiooni kahel moel:<br />
I. Mineviku a<strong>ja</strong>plaanis saab valida kahe temporaalse morfeemi vahel: -DI (vahetu<br />
suhe sündmusega) <strong>ja</strong> -mIş (kaudne suhe sündmusega) (vt Slobin, Aksu 1982: 186;<br />
Aksu-Koç, Slobin 1986: 159):<br />
Tabel 1. gelmek ‘tulema’, <strong>ja</strong>atav<br />
DI-minevik mIş-minevik<br />
sg 1. gel-di-m gel-miş-im<br />
sg 2. gel-di-n gel-miş-sin<br />
sg 3 gel-di gel-miş-(tir)<br />
pl 1. gel-di-k gel-miş-iz<br />
pl 2. gel-di-niz gel-miş-siniz<br />
pl 3. gel-di-ler gel-miş-ler(dir)<br />
-mIş on nii temporaalne (päritolult deverbaalne postterminaalne sufiks; vt Johanson<br />
1998) 7 kui ka <strong>evidentsiaal</strong>ne morfeem. Tänapäeval on selle temporaalne kasutus per-<br />
fektist laiem <strong>ja</strong> ta toimib ka deiktilise tempusena (lihtminevikuna). Evidentsiaalne<br />
oposit-sioon -DI/-mIş on kõige paremini markeeritud kolmanda isiku vormides, kuna<br />
ainult nendes vormides on ‘kaudne suhe sündmusega’ mIş-predikaadi invariantne<br />
tähendus-komponent. Opositsiooni teravnemist võimaldab kolmanda isiku lõpu,<br />
koopula-partikli -Dir ellips ainsuses <strong>ja</strong> mitmuses (vt Lewis 1966: 90–93):<br />
(4) A B C<br />
Ahmed geldi Ahmed gelmiştir Ahmed gelmiş<br />
‘Ahmed tulema-DI’ ‘Ahmed tulema-mIş-DIr’ ‘Ahmed tulema-mIş<br />
‘Ahmed tuli’ ‘Ahmed on tulnud, tuli’ ‘Ahmed olevat tulnud’<br />
7 Sellega moodustatakse lisaks finiitsetele vormidele ka mineviku partitsiipe.<br />
13
Esimese <strong>ja</strong> teise isiku mIş-vormid on kontekstist väl<strong>ja</strong>tõstetuna mitmemõttelised:<br />
gelmişsin võib tähendada ‘sa tulid’ kui ka ‘(järeldan, et) sa oled tulnud’ <strong>ja</strong> ‘sa olevat<br />
tulnud’. Kolmanda isiku pöördelõpuna toimiv koopula-partikkel -DIr võib esineda ka<br />
esimeses <strong>ja</strong> teises isikus, kuna sellel on ka aspektuaalne funktsioon – väljendada predi-<br />
kaadi tegevuse lõpetamist – ning modaalne tähendus, mis oleks tõlgitav kui ‘kindlasti’.<br />
Kolmandas isikus aga see neutraliseerib miş-morfeemi <strong>evidentsiaal</strong>se tähenduse. V.<br />
Friedman (1978: 113) esitab siin kolme<strong>ja</strong>olise temporaal-<strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni: (1)<br />
-DI – afirmatiivne minevik (affirmative past), (2) -mIş-DIr – markeerimata minevik, (3)<br />
-mIş-Ø – mitteafirmatiivne (nonaffirmative), kaudne minevik (rohkem vormide seman-<br />
tika kohta peatükis 7.1.).<br />
II. Enkliitline koopulapartikkel -imIş ‘olnud’ moodustab üksi (näitelause 5) või koos<br />
mIş- mineviku partitsiibiga (näitlause 6) indirektaalse tähendusega fraase:<br />
(5) Kizi gayet güzel imiş. (Lewis 1966: 90)<br />
‘tütar-POSS.3SG väga ilus imIş’<br />
‘Tema tütar olevat (olevat olnud) väga ilus.’<br />
(6) Ben Gine gitmiş imiş. (Lewis 1966: 90)<br />
‘mina Hiina-DAT minema-mIş imIş<br />
‘Ma olevat läinud Hiina.’<br />
Erinevalt morfeemist -mIş on partikkel -imIş temporaalselt <strong>ja</strong> aspektuaalselt sõltu-<br />
matu. Lisaks postterminaalsetele (näitelause 6) moodustab ta ka intraterminaalseid<br />
(pree-sens, imperfekt) <strong>ja</strong> prospektiivseid (futuurum) aegu (vt Johanson 1998). Ta võib<br />
agluti-neeruda peaverbiga kaotades ära i-hääliku. Kontraheerunud kujul on partikkel<br />
homonüü-miline temporaalse morfeemiga -mIş:<br />
(7) Profesör yarin gelecekmiş. (Lewis 1966: 90)<br />
‘Professor homme tulema-FUT-imIş’<br />
‘Professor tuleb (fut. ev.) homme.’<br />
14
(8) Tren-le gidiyormuşlar. (Lewis 1966: 90)<br />
3.1.2. Bulgaaria<br />
‘rong-POSTP sõitma-PREES-imIş-3PL’<br />
‘Nad sõitvat rongiga.’<br />
Kuigi bulgaaria keele temporaalne süsteem erineb türgi keele omast tunduvalt, on<br />
morfo-süntaktilistes strateegiates, millega väljendatakse <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi kahe<br />
keele vahel, mõndagi ühist. Tabel 2 põhineb bulgaaria keele akadeemilises grammatikas<br />
(GBE II: 351–352) esitatud indikatiivi <strong>ja</strong> kaudse kõneviisi vormistikul:<br />
Tabel 2. правя ‘tegema’ sg 1. <strong>ja</strong> sg 3. maskuliin, <strong>ja</strong>atav<br />
INDIKATIIV KAUDNE KÕNEVIIS<br />
PREES правя прави<br />
правел съм правел<br />
IMPRF правех правеше<br />
AOR правих прави правил съм правил<br />
PRF правил съм правил е бил съм правил бил правил<br />
PLPRF бях правил беше правил<br />
FUT ще правя ще прави щял съм да правя щял да прави<br />
FUT-PRET щях да правя щеше да прави<br />
FUT-PRF ще съм правил ще е правил щял съм да съм щял да е правил<br />
FUT-PRF<br />
PRET<br />
щях да съм правил щеше да е правил правил<br />
Kõiki indikatiivis markeeritud a<strong>ja</strong>suhteid võib väljendada ka kaudses kõneviisis.<br />
Nagu paistab aga, vastab bulgaaria keeles igale kahele indikatiivis markeeritud<br />
a<strong>ja</strong>plaanile kaudses kõneviisis üks vorm. Nii on näiteks preesensi <strong>ja</strong> imperfekti<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i vormid eristatavad ainult konteksti abil. Ainuke erand on aorist, milles<br />
vastavus on üks ühele.<br />
Indikatiivi lihtaegade (preesensi, imperfekti <strong>ja</strong> aoristi) kaudseid vorme<br />
moodustatakse järgnevalt: mineviku partitsiibi tunnus -л liidetakse kas imperfekti<br />
tüvele, moodustades imperfekti partitsiibi (правел), või aoristi tüvele, moodustades<br />
perfekti partitsiibi (правил). Need partitsiibid esinevad koos finiitse abiverbiga съм<br />
‘olema’. Ainsuse <strong>ja</strong> mit-muse kolmanda isiku vormid on elliptilised.<br />
Indikatiivi liitminevike kaudsed vormid koosnevad juba kahest partitsiibist: abiverbi<br />
<strong>ja</strong> täistähendusliku verbi perfekti partitsiibist. Nendele lisandub abiverbi finiitvorm.<br />
15
Futuurumi <strong>ja</strong> minevikulise futuurumi vormid koosnevad kahest osast. Esimene moo-<br />
dustatakse isikus <strong>ja</strong> arvus muutumatu futuurumi abiverbi ще mineviku partitsiibist <strong>ja</strong><br />
finiitsest abiverbist съм, teine да-partiklist (konjunktiivse funktsiooniga prokliitik) <strong>ja</strong><br />
täistähendusliku verbi preesensist. Futuurum-perfekti <strong>ja</strong> minevikulise futuurum-perfekti<br />
vormid moodustatakse sama mudeli järgi, konjunktiivsele partiklile järgneb siin aga<br />
juba liitminevik. Futuurumi eitusvormides on щял asemel muutumatu futuurumi<br />
eitusverbi няма mineviku partitsiibi neutrumi vorm нямало (нямало да правя ‘ma ei<br />
tegevat (-fut)’). Kohustuslik finiitse abiverbi ellips kolmandas isikus läbib terve<br />
paradigma.<br />
Lisaks esitatud vormidele võib murretes <strong>ja</strong> ühiskeeles kohata ka palju muid vorme.<br />
Mida pikema perifrastilise rea abil väljendatakse temporaalseid seoseid, seda rohkem<br />
paralleelvorme ette tuleb. 8<br />
Oluline probleem, mis paradigma analüüsis käsitlust va<strong>ja</strong>b, on homonüümia suhted.<br />
Nagu sai mainitud, on a<strong>ja</strong> markeerituse osas kaudse kõneviisi paradigma sees süstemaa-<br />
tiline homonüümia. Lisaks sellele on indikatiivi perfekti <strong>ja</strong> kaudse kõneviisi aoristi ain-<br />
suse <strong>ja</strong> mitmuse esimese <strong>ja</strong> teise isiku vormid täiesti identsed. Seega erineb kõige kasu-<br />
tatum kaudne tempus formaalselt indikatiivi perfektist ainult kolmandas isikus (kaudsed<br />
vormid on elliptilised). Ülejäänud isikutes tehakse eristusi ainult a<strong>ja</strong>plaani järgi. Pildi<br />
muudab veel keerulisemaks see, et imperfekti partitsiip <strong>ja</strong> perfekti partitsiip langevad<br />
tihti vormilt kokku, mille tulemusena vorme nagu той искал ‘ta tahtvat, ta olevat<br />
tahtnud’ kasutatakse kolmes erinevas a<strong>ja</strong>plaanis: preesensis, imperfektis <strong>ja</strong> aoristis.<br />
Sellel kokku-langevusel on formaalsed põhjused. Kolmanda pöördkonna (<strong>ja</strong> mõned teise<br />
pöördkonna) verbid on ühetüvelised. See kaotab kahe л-partitsiibi vahel ainsa<br />
distinktiivse tunnusjoone – erinevad tüved.<br />
8 Näiteks futuurum-perfektis <strong>ja</strong> futuurum-perfekt minevikus on võimalikud koguni viis vormi. Siin nõuab<br />
temporaalsete seoste täpne väljendus kahte partitsiibilist elementi. Variatsioon tekib л-sufiksi pai-<br />
gutamisel reas ning supletiivse ‘olema’ verbi tüve valikul: (näiteverb on донеса ‘tooma’) щял съм да съм<br />
донесъл, ще съм бил донесъл, щял съм да бъда донесъл, ще съм бъдел донесъл, щял съм бил да<br />
донеса. (GBE II: 360)<br />
16
Hoolimata homonüümiast peavad enamus bulgaaria keele grammatikaid kaudse<br />
kõne-viisi vorme teiste kategooriatega võrreldes piisavalt markeerituteks, et moodustada<br />
ise-seisev <strong>grammatiline</strong> kategooria. Paradigma markeeritakse järgmiste formantide abil:<br />
1) koopula väl<strong>ja</strong>jätt 3. isikus;<br />
2) imperfekti partitsiip (правел); 9<br />
3) monofunktsionaalsed grameemid: futuurumi abiverbi mineviku partitsiip щял <strong>ja</strong><br />
futuu-rumi impersonaalse eitusabiverbi mineviku partitsiibi kesksoo vorm нямало;<br />
4) abiverbide <strong>ja</strong> л-partitsiipide kombineerimine liitvormides.<br />
Mitmed käsitlused märgivad, et bulgaaria keeles võib esitatud vormidele lisaks moo-<br />
dustada ka emfaatilisi kaudseid vorme, lisades “neutraalsetele” kaudsetele vormidele<br />
abi-verbi съм mineviku partitsiibi бил ‘olnud’ (Demina 1959: 323; GBE II: 360; Maslov<br />
1981: 270–277). Järgmiste lausete a<strong>ja</strong>plaan on kontekstist sõltuvalt preesens või<br />
imperfekt:<br />
(9) Тодор живеел много добре.<br />
‘Todor elama-IMPRF.PRT väga hästi’<br />
‘Todor elavat väga hästi.’<br />
(10) Тодор бил живеел много добре.<br />
‘Todor olema-PRF.PRT elama-IMPRF.PRT väga hästi’<br />
‘Todor elavat (emf.) väga hästi.’<br />
Sarnaselt türgi keele emfaatilise koopula-partikliga on bulgaaria keeles бил<br />
muutunud temporaalselt <strong>ja</strong> aspektuaalselt sõltumatuks partikliks. Sellega saab<br />
moodustada emfaati-lisi kaudseid vorme kõikides a<strong>ja</strong>plaanides, väl<strong>ja</strong> arvatud perfektis <strong>ja</strong><br />
pluskvamperfektis, kuna nendes aegades see osaleb juba “neutraalsete” kaudsete<br />
vormide moodustamises (vt Tabel 2). Kuigi бил ei ole nii <strong>grammatiline</strong> <strong>ja</strong> partiklistunud<br />
kui imIş türgi keeles, on selle funktsionaalne distributsioon samalaadne.<br />
Mõned uuri<strong>ja</strong>d eristavad veel üht, formaalselt <strong>ja</strong> funktsiooniliselt indikatiivi <strong>ja</strong><br />
kaudse kõneviisi vahel seisvat paradigmat. See hõlmab niinimetatud presumptiivseid<br />
9 Kuigi kõnekeeles <strong>ja</strong> murretes võib imperfekti partitsiipe tulla ette ka indikatiivis.<br />
17
vorme, mida kasutatakse, kui kõnele<strong>ja</strong> ei ole isiklikult olnud sündmust tunnistamas, vaid<br />
ainult oletab, et see on toimunud. Presumptiivi vormistik on üleval esitatud loetelu 2., 3.<br />
<strong>ja</strong> 4. punkti osas identne kaudse kõneviisi vormistikuga. Obligatoorse abiverbi poolest<br />
kõi-kides isikutes (vrd punkt 1) sarnaneb aga indikatiivi vormistikuga:<br />
(11) Както се вижда, мама са я знаели всички.<br />
‘Nagu REFL- paistma-3SG, ema KO.3PL tema-AKK teadma-IMPRF.PRT<br />
kõik’<br />
‘Paistab, et kõik tundsid (on tundnud) ema.’<br />
Presumptiivseid vorme ei kasutata kunagi refereerides teise isiku sõnu. See kategooria<br />
on formaalselt niivõrd identne ühelt poolt indikatiivi <strong>ja</strong> teiselt poolt kaudse kõneviisi<br />
vormi-dega, et selle grammatilise olemasolu üle on vaieldud. (Demina 1959: 319)<br />
3.1.3. Makedoonia<br />
A<strong>ja</strong>looliselt on makedoonia keel paljuski identne lääne-bulgaaria murretega. Erinevalt<br />
bulgaaria traditsioonist ei räägita aga makedoonia grammatilises kirjelduses kaudsetest<br />
vormidest kui iseseisva kõneviisi moodusta<strong>ja</strong>test (vt Koneski 1967: 380–381). Kuna<br />
makedoonia kir<strong>ja</strong>keel normeeriti üsna hil<strong>ja</strong> (alates möödunud sa<strong>ja</strong>ndi 40ndatest aas-<br />
tatest), valitseb tänapäeva ühiskeeles erinevaid murdepruuke ka<strong>ja</strong>stav mitmekesisus.<br />
Evi-dentsiaalse süsteemi osas tähendab see erinevaid, osaliselt konkureeruvaid abiverbi<br />
<strong>ja</strong> partitsiibi valikuid.<br />
Erinevused bulgaaria keele süsteemist on järgmised:<br />
1) makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles on perifrastilise mineviku kolmanda isiku vormid alati el-<br />
liptilised (Friedman 1977, 1986). Seega makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles ellips ei ole evidentsi-<br />
aalsuse formant nagu bulgaaria keeles. See paistab olevat peamine põhjus, miks ma-<br />
kedoonia keele <strong>evidentsiaal</strong>sele süsteemile ei omistata kodumaises grammatikas kate-<br />
gooria staatust;<br />
2) makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles moodustatakse perifrastilisi minevikke peale ESSE- ka<br />
HABERE-abiverbiga; vrd:<br />
18
(12) Jа сум дошол.<br />
‘mina ESSE-PREES.1SG tulema-AKT.PRF.PRT’<br />
‘Ma olen tulnud.’<br />
(13) Jа имам доjдено.<br />
‘mina HAB-PREES.1SG tulema-PASS.PRET.PRT’<br />
‘Ma olen tulnud.’<br />
Abiverbi valikul on oluline kir<strong>ja</strong>tava pruuki<strong>ja</strong> murdeline taust. Vardari jõest ida <strong>ja</strong><br />
põh<strong>ja</strong> pool kohtab kõige sagedamini bulgaaria murdekontiinuumile omaseid ESSE-liit-<br />
aegu. Jõest edela suunas kasvab HABERE-liitaegade kasutus <strong>ja</strong> äärepealsetes edelamur-<br />
retes, mis asuvad albaania, kreeka <strong>ja</strong> arumuni keelte kontaktalal, ESSE-liitaegu peaaegu<br />
ei moodustata. (vt Lindstedt 2000a: 374, 377) Osades edela-murretes on toimunud<br />
funktsionaalne divergents: perfektitaolisi tähendusi väljendatakse HABERE-abiverbiga,<br />
ESSE-paradigma on aga spetsialiseerinud <strong>evidentsiaal</strong>setele tähendustele (vt Graves<br />
2000).<br />
3) samasuunaline murdeline distributsioon on täheldatav ka peaverbi partitsiibi<br />
valikul. Makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles moodustatakse pluskvamperfekti vorme peale aktiivi<br />
(л-) ka pas-siivi (н-) partitsiibiga. Suunaga kirdest edelasse väheneb л-partitsiipide <strong>ja</strong><br />
kasvab н-partit-siipide kasutus (vrd näitelaused 12 <strong>ja</strong> 13; vt veel Friedman 1986: 178).<br />
4) a<strong>ja</strong>liste seoste markeerimine tulevikus on makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles vähem eksplit-<br />
siitne kui bulgaaria keeles. Kolmele relatiivsele futuurumile bulgaaria keeles (vt Tabel<br />
2) vastab makedoonia keeles ainult üks. Futuurumi kaudsetes vormides ei liitu<br />
makedoonia keeles <strong>evidentsiaal</strong>sust edasi andev morfeem -л mitte abiverbile nagu<br />
bulgaaria keeles, vaid peaverbile. 10<br />
Süsteemi temporaalne <strong>ja</strong> aspektuaalne distributsioon on üldjoontes sarnane bulgaaria<br />
keele süsteemi omaga, kuid grammatikalisatsioon toimub saadaval oleva morfosüntakti-<br />
lise mater<strong>ja</strong>liga. Abiverbi ellips kolmandas isikus ei ole makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles<br />
funktsio-naalselt markeeritud nagu bulgaaria kir<strong>ja</strong>keeles. Lisaks sellele on a<strong>ja</strong>looline<br />
perfekt (сум дошол) muutunud, nagu bulgaaria murreteski, markeerimata minevikuks,<br />
10 vrd bg шял да дойде <strong>ja</strong> mk ќе дойдел ’ta tulevat (fut.), ta pidi tulema’<br />
19
mis võib tihti asendada ka sündmusega vahetut suhet väljendavat aoristi. 11 Kui vana<br />
perfekti domeenis on <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles vähem<br />
markeeritud kui bulgaaria keeles, on olukord pluskvamperfektis vastupidine.<br />
Pluskvamperfektis on määratud a<strong>ja</strong>-plaan palju kitsam <strong>ja</strong> sellepärast<br />
variatsioonivõimalus abiverbi tüve valikul (ESSE või HABERE) <strong>ja</strong> peaverbi partitsiibi<br />
valikul (-л või -н) on makedoonia keeles omandanud tä-henduse eritlemise ülesande<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ses domeenis (sellest peatükkides 7.1. <strong>ja</strong> 7.2.).<br />
3.1.4. Albaania<br />
Grammatilises kir<strong>ja</strong>nduses on albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>se süsteemi markeeritud para-<br />
digma saanud nime ‘admiratiiv’ (Boissin 1975; Eintrei 1982). Admiratiivi aktiivi para-<br />
digma on tekkinud perfekti inversiooni kaudu: (prf.) HABERE + PRT → (adm) PRT-<br />
HABERE. Abiverb HABERE (alb kam) on aglutineerunud partitsiibi lühendtüvega <strong>ja</strong><br />
muutunud sufiksiks. Admiratiivi passiivi paradigma on tekkinud sama kava järgi selle<br />
erinevusega, et siin abiverb ei ole HABERE, vaid ESSE (alb <strong>ja</strong>m).<br />
Albaania keel on tuntud oma keerulise temporaalse süsteemi poolest. Kindlalt võib<br />
eristada kaheksat indikatiivis markeeritud tempust, nendele lisaks tulevad arvesse ka<br />
sünteetiliste aegade analüütilised vasted. Enamus grammatikaid esitab admiratiivses<br />
kõneviisis vähem tempuseid kui indikatiivis. T. Eintrei grammatika (1982: 110–111)<br />
esitab näiteks neli admiratiivis markeeritud tempust See ka<strong>ja</strong>stab normatiivse gramma-<br />
tika tõrksust esitada haruldasemaid <strong>ja</strong> pikemaid temporaalseid ahelaid markeerivaid<br />
admi-ratiivi vorme. Tegelikult on kõikidele indikatiivi aegadele, väl<strong>ja</strong> arvatud aoristile,<br />
või-malik esitada admiratiivis vasted (vt Duchet, Përnaska 1996: 31). Näiteks W.<br />
Fiedler (1966: 561) esitab, viidates Kristoforidhile, järgmise vormistiku: 12<br />
11 Bulgaaria keeles on toimunud sama areng, kuid bulgaaria kir<strong>ja</strong>keel on makedoonia kir<strong>ja</strong>keelest kon-<br />
servatiivsem (arvestab vähem murretega) <strong>ja</strong> ka<strong>ja</strong>stab seda muutust vähemal määral.<br />
12 Vormide kir<strong>ja</strong>viis Kristoforidhi teoses erineb praegusest kir<strong>ja</strong>tavast. Tabelis on nad esitatud originaal-<br />
kir<strong>ja</strong>viisis.<br />
20
Tabel 3. kërkoj ‘tahtma, nõudma’ aktiiv sg 2. <strong>ja</strong>atav<br />
INDIKATIIV ADMIRATIIV<br />
PREES kërkon kërkuake<br />
IMPRF kërkojshje kërkuakeshe<br />
PRF ke kërkuarë pasëke kërkuarë<br />
PLPRF (I) kishje kërkuarë pasëkeshe kërkuarë<br />
PLPRF (II) ke pasë kërkuarë pasëke pasë kërkuarë<br />
PLPRF (III) kishje pasë kërkuarë pasëkeshe pasë kërkuarë<br />
Admiratiivi preesensi vorme moodustatakse lisades partitsiibi tüvele kam-morfeemi<br />
pree-sensi vormi (sg 2. -ke). Imperfekti vormides on vastavalt kam-morfeemi imperfekti<br />
vorm (sg 2. -keshe). Admiratiivi perfekti vorme moodustatakse HABERE-abiverbi<br />
partitsiibist, millele lisandub selle sufiksistunud kuju – kam-morfeemi preesensi vorm<br />
(sg 2. pasëke), <strong>ja</strong> peaverbi partitsiibist. Pluskvamperfekti I vorm koosneb samadest<br />
morfeemidest, kuid siin on kam-morfeem imperfektis (sg 2. pasëkeshe).<br />
Pluskvamperfekt II on vaadeldav admiratiivi perfekti omamoodi perfektina; vrd<br />
abiverbide järjendid: adm. prf pasëke (HAB.PRT-HAB.PREES) <strong>ja</strong> adm. plprf II pasëke<br />
pasë (HAB.PRT-HAB.PREES HAB. PRT). Pluskvamperfekt III on vaadeldav<br />
pluskvamperfekti I imperfekti vormina; vrd abi-verbide järjendid: adm. plprf I<br />
pasëkeshe (HAB.PRT-HAB.IMPRF) <strong>ja</strong> adm. plprf III pasëkeshe pasë (HAB.PRT-<br />
HAB.IMPRF HAB.PRT).<br />
Kui võrrelda omavahel erinevate aegade vorme, võib täheldada, et albaania keeles on<br />
võimalik eristada kaht tempuste gruppi. Esimese grupi tempused on moodustatud fi-<br />
niitse verbi preesensi vormiga, teise grupi tempused finiitse verbi imperfekti vormiga.<br />
Ühed on oleviku, teised mineviku relevantsusega.<br />
Kui võrrelda omavahel oleviku relevantsusega indikatiivi <strong>ja</strong> admiratiivi vorme, ilmub<br />
veel üks seaduspära. Morfeemiridade kõrvutamine näitab, et iga admiratiivi tempus<br />
koos-neb samadest morfeemidest kui oleviku relevantsusega “kõrgem” (s.t relatiivsem)<br />
indika-tiivi tempus; vrd:<br />
IND ADM<br />
ke kërkuarë kërkua-ke<br />
ke pasë kërkuarë pasë-ke kërkuarë<br />
21
Sama seaduspära kehtib ka mineviku relevantsusega vormide puhul. Eristus “vähem re-<br />
latiivse” <strong>ja</strong> “relatiivsema” tempuse vahel on ainult süntaktilist laadi (inversioon).<br />
Admiratiivsed vormid võivad moodustada erinevate konjunktsioonidega veel keeruli-<br />
semaid verbifraase, mis täidavad temporaalseid (futuurum) 13 <strong>ja</strong> episteemilisi (‘võima-<br />
likkus’ jms) funktsioone (Fiedler 1966).<br />
3.1.5. Väiksemate Balkani keelte süsteemid<br />
Pisemates Balkani keeltes peituvad <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatikalisatsiooni allikad üld-<br />
juhul <strong>areaali</strong> adstraadi keeltes. Käsitlen pikemalt kontaktgrammatikalisatsiooni juhte<br />
pea-tükis 8.3.1.<br />
Türgi keele Rumeelia murretes <strong>ja</strong> gagauusi keeles väljendatakse <strong>evidentsiaal</strong>sust sa-<br />
made morfeemidega kui türgi keeles (Haarmann 1970: 45). Samas on aga teateid, et evi-<br />
dentsiaalsete vormide kasutus Balkanil elavate türklaste keelepruugis erineb mõnevõrra<br />
nende kasutusest türgi ühiskeeles (Friedman 1986: 184).<br />
Lääne-bulgaaria kontiinuumi kuuluvad diakrooniliselt lisaks makedoonia keelele ka<br />
serbia keele torlaki murded (Kagu-Serbias), milles vana perfekti elliptilistel vormidel on<br />
samuti <strong>evidentsiaal</strong>seid kasutusi (vt Lindstedt 1998a).<br />
Balkani romaani keeli peeti möödunud sa<strong>ja</strong>ndi 90ndate aastateni sellisteks keelteks,<br />
mis ei väljenda <strong>evidentsiaal</strong>sust grammatiliste vahenditega. Friedman <strong>ja</strong> Markoviќ tegid<br />
aastal 1992 avastuse, mis lükkas selle arusaama ümber. Nad leidsid ühes arumuni keele<br />
murrakus (Belã di Suprã külas) grammatilise admiratiivi kategooria. Sealsed frašerioodi<br />
arumunid olid mugandanud albaania keele admiratiivi preesensi ainsuse kolmanda isiku<br />
vormi -ka (-ca) postpositiivseks partikliks, mis liideti oma mineviku partitsiibile. Selle<br />
põhifunktsioon Belã di Suprã arumuni murrakus on väljendada üllatust, kuid on ka<br />
näiteid, milles ilmub puht<strong>evidentsiaal</strong>seid kasutusi. Evidentsiaalne morfeem -ca võib<br />
esi-neda kõikides indikatiivis markeeritud aegades. (Friedman 2003: 191)<br />
Lisaks arumuni keelele on ka meglenorumuni keeles täheldatud <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
gram-matikaliseerumist. Meglenorumunid kasutavad, järgides ilmselt albaania keele<br />
13 Futuurumi admiratiivi vormid on haruldased, kuid mitte võimatud (vt Duchet, Përnaska 1996).<br />
22
mustrit, oma perfekti ümberpööratud kujul indirektaalses (Friedmani sõnutsi<br />
mittekonfirma-tiivses) tähenduses (Friedman 2003: 190).<br />
Samuti Friedmani andmetel (2003: 190–191) võib peaaegu hääbunud ladino (ju-<br />
dezmo) keeles pluskvamperfekt esineda <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana lihtmineviku asemel.<br />
On kasinaid teateid <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatikaliseerumisest mõlemas Balkani<br />
must-laskeeles. Y. Matrasi (1995) järgi on <strong>evidentsiaal</strong> levinud Balkani keeltest<br />
mõnedesse Valahhia mustlaskeele murretesse. K. Kostovi (1973) teate järgi Sliveni<br />
päris-<strong>balkani</strong> mustlaskeele murrakus markeeritakse <strong>evidentsiaal</strong>set opositsiooni<br />
invariantse partikliga, mis esineb koos bulgaaria keele л-partitsiibiga.<br />
3.2. Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemid<br />
3.2.1. Eesti<br />
Erinevalt Balkani keelte süsteemidest ei kattu eesti kir<strong>ja</strong>keele <strong>evidentsiaal</strong>i paradigma<br />
vormiliselt temporaalse süsteemiga. Tänapäeval üldkasutatav tunnus -vat koosneb dia-<br />
krooniliselt kahest segmendist: oleviku partitsiibi tunnusest -v(a) <strong>ja</strong> partitiivi lõpust -t.<br />
See vorm juurdus lõplikult kir<strong>ja</strong>keelde peamiseks kaudse kõneviisi vormiks alles alates<br />
aastast 1917 (vt Kask 1983: 6) <strong>ja</strong> on sellest saadik olnud domineeriv <strong>evidentsiaal</strong>i mor-<br />
feem. Tabel 4 esitab kaudse kõneviisi paradigma “Eesti keele grammatika” (EKG I:<br />
236) järgi:<br />
Tabel 4. tulema aktiiv, <strong>ja</strong>atav<br />
INDIKATIIV KAUDNE KÕNEVIIS<br />
PREES tule-n/-d/-b/-me/-te/-vad tulevat<br />
IMPRF tuli-n/-d/-∅/-me/-te/-d olevat tulnud / tulnuvat<br />
PRF olen,oled,on,oleme,olete,on tulnud<br />
PLPRF olin,olid,oli,olime,olite,olid tulnud<br />
Eesti kir<strong>ja</strong>keele kaudse kõneviisi vormid ei muutu arvus ega isikus. Indikatiivi vor-<br />
midel on kaudses kõneviisis vasted nii aktiivi kui passiivi <strong>ja</strong>oks (<strong>ja</strong>atavas <strong>ja</strong> eitavas<br />
kõnes). Temporaalne distributsioon on järgmine: indikatiivi preesensile on vaste<br />
kaudses kõneviisis; indikatiivi imperfektile, perfektile <strong>ja</strong> pluskvamperfektile vastab aga<br />
kaudses kõneviisis üksainus vorm, mis markeerib üldminevikku. Konkreetses kontekstis<br />
23
selgub millisele indikatiivi a<strong>ja</strong>vormile imperfekt/perfekt/pluskvamperfekt opositsiooni<br />
suhtes markeerimata kaudne vorm vastab. Preteeritumi põhivormid on perifrastilised<br />
(olevat tulnud olema-EV tulema-PRET.PRT). Preteeritumi aktiivi <strong>ja</strong>oks on kasutusel<br />
analüütilise kõrval ka sünteetiline vorm (tulnuvat tulema-PRET.PRT-EV).<br />
Kaudse kõneviisi passiivi preesensi vorme moodustatakse passiivi preesensi<br />
partitsiibi tüvele vat-tunnuse lisamisega (tuldavat tulema-PREES.PASS.PRT-EV),<br />
preteeritumi vorme aga abiverbi vat-vormist ning peaverbi passiivi preteeritumi<br />
partitsiibist (olevat tuldud olema-EV tulema-PRET.PASS.PRT).<br />
Vanemates grammatika käsitlustes tuleb ette mõningaid kõrvalekaldeid EKGs esi-<br />
tatud vat-vormistikust. Kuni 1920ndate aastate keskpaigani taheti grammatika-alases<br />
kir<strong>ja</strong>nduses näha erilisi vorme kaudse kõneviisi pluskvamperfekti <strong>ja</strong>oks, milles esineb<br />
kaks mineviku partitsiipi: aktiivis olnuvat tulnud (= olema-PRET.PRT-EV tulema-<br />
PRET.PRT), olevat olnud tulnud (= olema-EV olema-PRET.PRT tulema-PRET.PRT),<br />
<strong>ja</strong> passiivis olduvat tuldud (= olema-PRET.PASS.PRT-EV tulema-PRET.PASS.PRT),<br />
olevat oldud tuldud (= olema-EV olema.PRET.PASS.PRT tulema-PRET.PASS.PRT).<br />
H. Põld (1922: 71) esitas oma kooligrammatikas passiiv-preteeritumi vormi oldavat<br />
tulnud (= olema-PREES.PASS-EV tulema-PRET.PRT), O. Loorits (1923: 75) aga sün-<br />
teetilise vormi passiiv-perfekti <strong>ja</strong>oks tulduvat (= tulema-PRET.PASS.PRT-EV).<br />
Soov eristada vorme erinevate mineviku a<strong>ja</strong>plaanide tähistamiseks oli ilmselt tingitud<br />
püüdest normeerida keelt luues sümmeetrilisi paradigmasid. Neid püüdeid ei saa aga kä-<br />
sitleda lahus ühest <strong>evidentsiaal</strong>sest strateegiast eesti keeles, millel on sügavad juured<br />
murretes <strong>ja</strong> milles peitub võimalus kaudse kõneviisi paradigma liigendamiseks.<br />
Murretes <strong>ja</strong> kõnekeeles võib kohata pelgalt nud-partitsiipe predikaadi funktsioonis,<br />
millega väljen-datakse <strong>evidentsiaal</strong>sust, näiteks ta tulnud koju ‘ta olevat koju tulnud’ (vt<br />
Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999). 14 Seda vormi peeti sobivaks vastama eesti keele<br />
sünteetilisele minevikule ehk imperfektile. Alates Wiedemannist aga on mitmed<br />
grammatikakirjuta<strong>ja</strong>d esitanud ka vorme nagu olnud tulnud, milles täistähendusliku<br />
verbi mineviku partitsiibile lisaks on ka abiverbi mineviku partitsiip (vt Airila 1935: 8–<br />
14 Üksik mineviku partitsiip esineb <strong>evidentsiaal</strong>se predikaadina kõikides eesti murretes (Hakulinen, Leino<br />
1987).<br />
24
10). Nagu bulgaaria <strong>ja</strong> türgi keeleski (vrd trg gelmiş imiş, bg бил дошъл) vastab sellele<br />
vormile indikatiivis üldjuhul liitminevik.<br />
Üksik mineviku partitsiibi kasutus rahvakeeles ning mineviku partitsiipide<br />
kordamine <strong>ja</strong> nende kombineerimine vat-vormidega andis eesti keelekorralda<strong>ja</strong>tele<br />
võimaluse konst-rueerida terves ulatuses indikatiivile vastavaid kaudse kõneviisi<br />
paradigmasid. Näiteks O. Looritsa grammatikas (1923: 75) on esitatud järgmine<br />
vormistik: aktiivis preesens tulevat, imperfekt tulnud, perfekt tulnuvat, olevat tulnud,<br />
pluskvamperfekt olnuvat tulnud, olevat olnud tulnud; passiivis preesens tuldavat,<br />
imperfekt tuldud, perfekt tulduvat, olevat tuldud, pluskvamperfekt olduvat tuldud,<br />
olevat oldud tuldud.<br />
Lisaks mainitule on eesti kir<strong>ja</strong>keeles olemas veel järgmised strateegiad, milles<br />
evident-siaalseid tähendusi väljendatakse grammatilise elemendiga (vt EKG II: 36–37):<br />
1) da-infinitiiv: Minust hoovata seletamatut võlu. (EKG II: 37);<br />
2) modaalse verbi pidama imperfekti vorm: Ta pidi seal olema. Imperfekti asemel kasu-<br />
tatakse ka vat-vormi ( Ta pidavat seal olema) või da-infinitiivi: Minust pidada seleta-<br />
matut võlu hoovama. (EKG II: 37);<br />
3) pluskvamperfektiga homonüümilised vormid, mida tarvitatakse imperfekti a<strong>ja</strong>lises<br />
plaanis: Kui Mari eile läbi metsa koju oli läinud, oli ta suure põdrapulliga vastamisi<br />
sattunud (EKG II: 37). 15<br />
3.2.2. Läti<br />
Läti kir<strong>ja</strong>keeles edastatakse <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi iseseisva grammatilise kategooria<br />
abil (vt Ceplīte, Ceplītis 1991: 72–74, 82, 83, 87; Holvoet 2001). Olevikus <strong>ja</strong> tulevikus<br />
moodustatakse läti keele kaudse kõneviisi vorme morfeemiga, mis on ühtlasi vastava<br />
partitsiibi (preesensi või tuleviku) tunnus. Kaudse kõneviisi oleviku vormides esineb<br />
morfeem kivistunud ot-kujul, tuleviku vormides kivistunud šot-kujul.<br />
15 Evidentsialsuse grammatilise väljenduse kohta eesti murretes vt A. Kask (1984: 251–285), H. Metslang,<br />
K. Pajusalu (2002) <strong>ja</strong> S. Jüvä (2002).<br />
25
Tabel 5. lasīt ‘lugema’ aktiiv, maskuliin, <strong>ja</strong>atav<br />
INDIKATIIV KAUDNE KÕNEVIIS<br />
LIHTOLEVIK las-u/-i/-∅/- ām/-āt/-∅ lasot<br />
LIHTTULEVIK lasīj-u/-i/-ā/-ām/-āt/-ā lasīšot<br />
LIITOLEVIK esmu,esi,ir,esat,esam,ir lasījis esot lasījis<br />
LIITTULEVIK būšu,būsi,būs,būsim,būsit,būs lasījis būšot lasījis<br />
Kummagi absoluutse a<strong>ja</strong>plaani (oleviku <strong>ja</strong> tuleviku) <strong>ja</strong>oks on olemas nii indikatiivis<br />
kui kaudses kõneviisis kaks vormi – üks liht- <strong>ja</strong> üks liitvorm. 16 Kaudse kõneviisi aktiivi<br />
ole-viku lihtvorm kujutab endast muutumatut preesensi partitsiipi (-ot), aktiivi tuleviku<br />
liht-vorm aga vastavalt muutumatut tuleviku partitsiipi (-šot). Aktiivi liitvormid<br />
koosnevad omalt poolt ESSE-abiverbi muutumatust preesensi või tuleviku partitsiibist<br />
<strong>ja</strong> peaverbi mineviku partitsiibist.<br />
Nagu eesti keeles, on ka <strong>balti</strong> keeltes kaudsel kõneviisil eraldi vormid passiivi <strong>ja</strong>oks.<br />
Aktiivi lihtaegadele vastab läti keeles passiivis konstruktsioon, mis koosneb<br />
modaalverbi tikt (‘jõudma’) 17 muutumatust preesensi või tuleviku partitsiibist <strong>ja</strong><br />
peaverbi mineviku passiivi partitsiibist (prees. tiekot lasīts, fut. tikšot lasīts). Passiivi<br />
liitaegu moodusta-takse abiverbi muutumatust preesensi või tuleviku partitsiibist <strong>ja</strong><br />
peaverbi mineviku pas-siivi partitsiibist (prees. esot lasīts, fut. būšot lasīts). Kõikides<br />
liitvormides peaverbi par-titsiip muutub arvus <strong>ja</strong> isikus.<br />
Minevikulises a<strong>ja</strong>plaanis on <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon läti keeles vähem<br />
grammatika-liseerunud. Indikatiivi lihtmineviku (lasī<strong>ja</strong> ‘luges’) sobivaimaks kaudseks<br />
vasteks on üksik mineviku partitsiip (lasījis ‘lugenud’), kuigi see vorm ei pruugi olla<br />
alati evidentsi-aalsuse suhtes markeeritud. Üksik mineviku partitsiip on pigem<br />
vaadeldav liitoleviku (perfekti) elliptilise vormina, mida võib kasutada <strong>evidentsiaal</strong>se<br />
strateegiana lihtmineviku <strong>ja</strong>oks (vt Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999).<br />
Puhtfunktsionaalselt lähenedes võib aga väita, et indikatiivi lihtmineviku<br />
<strong>evidentsiaal</strong>seks vasteks on kaudse kõneviisi liitolevik (akt. esot lasījis ‘olevat lugenud’<br />
16 Esitatud vormistik lähtub <strong>balti</strong>stika traditsioonist, mille kohaselt liitaegu käsitletakse absoluutsete<br />
aegade analüütilise väljendusena.<br />
17 See on tavalisim, kuid mitte ainuke modaalverbi valik selle funktsiooni <strong>ja</strong>oks (vt Ceplīte, Ceplītis 1991:<br />
87).<br />
26
pass. esot lasīts). Liitmineviku (pluskvamperfekti) markeerimiseks kaudses kõneviisis<br />
puuduvad läti kir<strong>ja</strong>keeles vastavad vormid.<br />
Läti murretes on <strong>evidentsiaal</strong>i morfoloogia väga kirju <strong>ja</strong> erineb tunduvalt kir<strong>ja</strong>keele<br />
omast. 18 Äärealadel, ühelt poolt Kuramaa liivipärastes murrakutes, teiselt ülemläti mõ-<br />
nedes murrakutes, toimib lihtoleviku kaudse vormina ot-partitsiibi asemel preesensi pas-<br />
siivi muutumatu partitsiip (-am). Suuremas osas ülemläti murretes aga esineb selles<br />
funktsioonis muutumatu ot-partitsiibi asemel muutuv preesensi aktiivi partitsiip. Kura-<br />
maa liivipärastes murrakutes võib liitolevikus kasutada abiverbi preesensi aktiivi partit-<br />
siibi esot asemel selle preesensi passiivi partitsiipi esam. Ülemläti murrakutes muutub<br />
abiverbi partitsiip, nii nagu lihtolevikus, ka liitolevikus. Vidzeme kagu-murrakutes aga<br />
kasutatakse liitolevikus peaverbi um-liitelise verbaalnoomeni instrumentaalvorme, mis<br />
võivad esineda koos või ilma abiverbita.<br />
Tuleviku osas valitseb läti keelealal veel suurem mitmekesisus. Laia levikuga (kesk-<br />
murdes <strong>ja</strong> Vidzeme liivipärastes murrakutes) on tarindeid, milles abiverbi tuleviku<br />
partit-siibile būšot ei järgne mineviku partitsiip, vaid infinitiiv. Kesk-murdes<br />
kasutatakse tihti ka būšot partitsiibi asemel abiverbi preesensi finiitset vormi. Siingi<br />
tuleb äärealadel, Kura-maa liivipärastes murrakutes <strong>ja</strong> ülemläti murrakutes ette tuleviku<br />
passiivi partitsiipide kasutamist lihttuleviku <strong>evidentsiaal</strong>i vormidena. Suuremas osas<br />
ülemläti murrakutes esineb aga lihttuleviku kaudse kõneviisi vormina muutuv tuleviku<br />
aktiivi partitsiip vas-tava muutumatu asemel. Liittulevikus on ülemläti murdes kõige<br />
tavalisemad konstrukt-sioonid, milles abiverb on muutuv partitsiip.<br />
Ülemläti murded on ka ainsad, milles moodustatakse kaudse kõneviisi vorme plusk-<br />
vamperfekti <strong>ja</strong>oks. Nende tarindite morfeemikooslus on olema-PREES.PRT olema-<br />
PRET.PRT V-PRET.PRT (vrd ee olevat olnud V-nud).<br />
Läti keele moodussüsteem on tüpoloogiliselt väga erandlik, kuna selles võivad esi-<br />
neda koos erinevad, osadel juhtudel sama tüüpi modaalsust väljendavad kõneviisid.<br />
Kaudne kõneviis võib esineda koos debitiiviga, imperatiiviga ning konditsionaaliga (vt<br />
18 Andmed murrete kohta pärinevad Ē. Krautmane bakalaureusetööst “Kaudne kõneviis eesti (<strong>ja</strong> liivi) ning<br />
läti (<strong>ja</strong> leedu) keeles” (<strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong> 1997). Kasulikku informatsiooni läti keele kaudse kõneviisi kasutuse<br />
kohta olen saanud ka Jana Šteinbergalt.<br />
27
Holvoet 2001). Evidentsiaalsuse <strong>ja</strong> kõneviisi koostoimimisel peatun pikemalt peatükis<br />
6.1.3.<br />
3.2.3. Leedu<br />
Arvestades seda, et Balti <strong>areaali</strong>s <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatikalisatsiooni aste kahaneb<br />
põh<strong>ja</strong>st lõunasse, võib leedu keele <strong>evidentsiaal</strong>set süsteemi käsitleda ülemläti<br />
kontiinuumi osana. Evidentsiaalsus on kõige eksplitsiitsemalt grammatikas kodeeritud<br />
leedu keele põh<strong>ja</strong>-, lääne- <strong>ja</strong> kirde-murretes, mis piirnevad läti keelealaga (vt Klaas<br />
1997).<br />
Leedu keeles on neli lihtaega. Igal lihta<strong>ja</strong>l on kaks analüütilist vastet – üks intratermi-<br />
naalne, teine postterminaalne. Nagu Balkani slaavi keelteski, on leedu keele tempussüs-<br />
teem niivõrd paisunud, et see on võtnud üle osa grammatilise aspekti ülesannetest.<br />
Kaudses kõneviisis markeeritakse kõiki temporaal-aspektuaalseid plaane, mida saab<br />
mar-keerida indikatiivis. Teisisõnu, kaudse kõneviisi paradigma on sümmeetriline<br />
indikatiivi omaga. Kuna kaudse kõneviisi aktiivis on kokku kaksteist <strong>ja</strong> passiivis<br />
kaheksa markee-ritud aega, esitan siin ruumi säästes ainult lihtaegade <strong>ja</strong> perfektiivsete<br />
(postterminaalsete) liitaegade aktiivi paradigmad. 19 Tabel põhineb leedu keele<br />
akadeemilises grammatikas (GLJ: 232–233) esitatud kaudse kõneviisi vormistikul:<br />
Tabel 6. mëtyti ‘viskama’ aktiiv, sg 3. maskuliin, <strong>ja</strong>atav<br />
SÜNTEETILINE ANALÜÜTILINE<br />
indikatiiv kaudne kõneviis indikatiiv kaudne kõneviis<br />
PREES mêta metąs yrà mêtęs esąs mêtęs<br />
PRET mêt÷ mêtęs bùvo mêtęs bùvęs mêtęs<br />
PRET-ITERAT mèsdavo mèsdavęs būdavo mêtęs būdavęs mêtęs<br />
FUT mès mèsiąs bùs mêtęs būsiąs mêtęs<br />
Leedu keele kaudse kõneviisi kategooria morfoloogiline väljendus on mudeli poolest<br />
sarnane läti keele kategooria omaga. Formandid on partitsiibid, mis moodustavad<br />
aktiivis liht- <strong>ja</strong> liitvorme. Lihtvormid on üksikud vastava a<strong>ja</strong> partitsiibid (nt pret. prt.<br />
mêtęs), liit-vormid koosnevad ESSE-abiverbi vastava a<strong>ja</strong> partitsiibist <strong>ja</strong> peaverbi<br />
preteeritumi partit-siibist (nt bùvęs mêtęs). Samamoodi nagu ülemläti murrakutes, kuid<br />
erinevalt läti kir<strong>ja</strong>-keelest, ei ole need partitsiibid leedu keeles kivistunud, vaid<br />
19 Kaudse kõneviisi imperfektiivsed liita<strong>ja</strong>d on vähese kasutusega <strong>ja</strong> sellepärast jätan need tabelist väl<strong>ja</strong>.<br />
28
muutuvad soos <strong>ja</strong> arvus. Nagu Balkani slaavi keelteski, realiseerub liitaegade<br />
diferentseerimine osaliselt supletiivse abiverbi tüve valiku kaudu (vrd esąs(1) ‘olev’ <strong>ja</strong><br />
bùvęs(2) ‘olnud’).<br />
Leedu keele kodumaise grammatika järgi koosneb passiivi paradigma ainult liitvor-<br />
midest. Siin abiverbi vastava a<strong>ja</strong> partitsiip liitub peaverbi passiivi oleviku või mineviku<br />
partitsiibile; vrd esąs mêtamas ‘viskavat’ (*olev visatav) <strong>ja</strong> esąs mêstas ‘olevat visatud’<br />
(*olev visatud). Nii eristatakse sõltuvalt peaverbi partitsiibi valikust kahte paradigmat.<br />
Grammatiline opositsioon nende vahel on keerulist temporaal-aspektuaalset laadi.<br />
C. Gronemeyeri andmetel esinevad aga üksikud passiivi partitsiibid tihti <strong>evidentsiaal</strong>-<br />
sete predikaatidena. Passiivi partitsiibid on kasutusel aktiivis, mis tähendab, et nende<br />
evi-dentsiaalse kasutuse puhul lauses ei toimu vahetust <strong>grammatiline</strong> subjekt →<br />
patsient. Selliste kasutuste puhul markeerib partitsiibi tegumoe vahetus <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
alaliiki. (Gronemeyer 1997; sellest veel peatükis 7.2.)<br />
Leedu kir<strong>ja</strong>keele <strong>evidentsiaal</strong>i süsteem on vähem <strong>grammatiline</strong> kui eesti <strong>ja</strong> läti kir<strong>ja</strong>-<br />
keele süsteemid, sellepärast et leedu keele aktiivi partitsiibid alluvad fleksioonile oma<br />
kasutuses <strong>evidentsiaal</strong>se predikaadina. Erandiks on passiivi partitsiibid, mis oma<br />
evident-siaalses kasutuses aktiivis ei muutu ei arvus, isikus ega käändes <strong>ja</strong> esinevad<br />
nominatiivi neutrumi kivistunud vormi kujul (vt Gronemeyer 1997). 20<br />
Leedu kir<strong>ja</strong>keeles <strong>ja</strong> murretes esineb tihti indikatiivis elliptilisi vorme (pelgalt partit-<br />
siipe). Homonüümia vältimiseks moodustatakse leedu keeles, nagu ka Balkani keeltes,<br />
emfaatilisi kaudseid vorme. Näiteks üksik preteeritumi partitsiip mêtęs ‘visanud’ on ka-<br />
sutusel nii preteeritumi kaudse vormina kui ka preteeritumi indikatiivi vormina. Et väl-<br />
tida kahemõttelisusi, kasutatakse kaudses kõneviisis analüütilisi vorme nagu esąs mêtęs<br />
(*olev visanud) (vt GLJ: 233). Sagedane asendusvorm kaudse kõneviisi lihtpreteeritumi<br />
<strong>ja</strong>oks on ka bùvęs mêtęs (olnud visanud) (Klaas 1997). Passiivis aga välditakse homo-<br />
nüümiat supletiivse abiverbi esimese <strong>ja</strong> teise tüve kombineerimisel. Nii tulevad<br />
morfeemi-<strong>ja</strong>dade ‘olnud(2) V-tav’ <strong>ja</strong> ‘olnud(2) V-tud’ asemel vastavalt ‘olev(1) olnud(2) V-<br />
tav’ <strong>ja</strong> ‘olev(1) olnud(2) V-tud’ (GLJ: 233).<br />
20 Erinevalt oma kasutusest passiivis, kus nad alluvat fleksioonile (vt Ambrazas 1994).<br />
29
3.2.4. Väiksemate Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemid<br />
Peale eesti keele on <strong>evidentsiaal</strong>sus teistes läänemeresoome keeltes grammatikalisee-<br />
runud ainult liivi keeles. Liivi keeles markeerib kaudset kõneviisi morfeem -ji, mis on<br />
ühtlasi tegi<strong>ja</strong>nimesufiks (vt Kettunen 1938: LXX–LXXI). ji-lõpulised deverbaalsed noo-<br />
menid on oletatavasti tõrjunud aktiivi oleviku partitsiibi selle atribuudi funktsioonist<br />
ning on arenenud selle asemel ka <strong>evidentsiaal</strong>seks predikaadiks. 21 Üksik<br />
deverbaalnoomen markeerib preesensit (ta tu³l ‘ta tulevat’) <strong>ja</strong> koos mineviku<br />
partitsiibiga moodustab ana-lüütilisi vorme preteeritumi <strong>ja</strong>oks (ta v«³l tuûD ‘ta olevat<br />
tulnud’). Deverbaalne noomen muutub arvus <strong>ja</strong> seega ei ole kivistunud nagu eesti <strong>ja</strong> läti<br />
kir<strong>ja</strong>keelte kaudse kõneviisi vormid. 22 Lisaks sellele võib liivi keeles esineda<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se predikaadina ka üksik mi-neviku partitsiip (vt Ikola 1953: 53–55).<br />
Kuigi <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatikaliseerumine on iseloomulik <strong>balti</strong> keelte põh<strong>ja</strong>pool-<br />
sematele murretele, on M. Palmaitis hiljuti väitnud (1989), et vana-preisi keele t(a)s-<br />
tun-nuseline preteeritum on päritolult partitsiip, mis toimis modus relativus’e<br />
väljenda<strong>ja</strong>na nii minevikulises kui ka olevikulises a<strong>ja</strong>plaanis. Hiljem on W. Schmalstieg<br />
(1992) püüdnud Palmaitise argumentatsiooni ümber lükata.<br />
3.3. Balkani <strong>ja</strong> Balti <strong>areaali</strong> keelte süsteemide morfosüntaks – kokkuvõte<br />
Esitatud süsteemides võib eristada kolme tüüpi morfoloogilisi formante:<br />
1) partitsiibid;<br />
2) infinitiivid;<br />
3) nominalisatsioonid (deverbaalnoomenid).<br />
Partitsiipide osa <strong>evidentsiaal</strong>suse markeerimisel on mõlemas keele<strong>areaali</strong>s vaielda-<br />
matult kõige suurem. Areaalsed erinevused tulevad esile partitsiibi valikus. Enamus Bal-<br />
kani keelte süsteemidest (türgi, bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia) kasutavad <strong>evidentsiaal</strong>se stra-<br />
21 vrd eesti keele oleviku partistiip atribuudina – ma nägin saabuvat autot <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>se predikaadina –<br />
ta saabuvat täna koju.<br />
22 Ühes eesti murdes (Pärnumaal Tahkurannas) võib kaudset kõneviisi markeerida sama deverbaalnoo-<br />
meniga.<br />
30
teegiana mineviku partitsiipe. Balti <strong>areaali</strong>s (eesti, läti <strong>ja</strong> vähemal määral leedu keeles)<br />
on <strong>grammatiline</strong> <strong>evidentsiaal</strong> kõige paremini esindatud aga oleviku partitsiipide kujul.<br />
Mine-viku partitsiibid esinevad Balti <strong>areaali</strong>s oleviku partitsiibi kõrval perifraasis, kus<br />
nad osa-levad temporaalse ahela eksplitsiitses markeerimises või toimivad üksi<br />
<strong>evidentsiaal</strong>sete predikaatidena (eesti, läti, leedu <strong>ja</strong> liivi keeles). Mõlemas <strong>areaali</strong>s on<br />
täheldatav tendents, kus temporaalsed ahelad muunduvad metafoorilise ülekande kaudu<br />
distantsahelateks <strong>ja</strong> mineviku partitsiibid kujutavad endast selle ahela sõlmi (rohkem<br />
selle kohta peatükis 8.1.2). See tuleb hästi esile kaudse kõneviisi niinimetatud<br />
emfaatilistes vormides bul-gaaria, makedoonia <strong>ja</strong> leedu keeles.<br />
Kui maha arvata türgi keel, on teistes vaadeldavates Balkani keeltes infinitiiv ka-<br />
dunud või vähemalt taandunud <strong>ja</strong> selle süntaktilisi funktsioone täidavad erinevad kon-<br />
junktiivsed konstruktsioonid (vt Asenova 2002: 141–152). Osades Balti <strong>areaali</strong> keeltes<br />
on aga grammatikalisatsioon viinud vastupidise olukorrani, kus infinitiiv on saanud sün-<br />
taktilistele funktsioonidele lisaks semantilis-pragmaatilise funktsiooni väljendada<br />
evident-siaalsust. 23 Üksik infinitiiv toimib eesti murretes <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana.<br />
Läti murretes aga esineb infinitiiv kaudse kõneviisi tuleviku analüütilistes vormides.<br />
Sünkrooniliselt seisukohalt võib infinitiivide eelistamine partitsiipidele olla tingitud<br />
sellest, et nad ei ole morfoloogiliselt koormatud lähedaste kategooriate (nt grammatilise<br />
a<strong>ja</strong>) markeerimisega.<br />
Verbaalnoomenid on <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana saadaval eesti keele Tahkuranna<br />
mur-rakus <strong>ja</strong> liivi keeles. Kõige huvitavam on olukord läti keele Kagu-Vidzeme<br />
murrakutes, kus verbaalnoomeni instrumentaalvorm võib esineda nii üksi predikaadina<br />
kui ka peri-fraasis koos abiverbiga.<br />
Morfoloogiliste formantide loetelust kasutavad Balkani keeled <strong>evidentsiaal</strong>i markee-<br />
rimiseks ainult esimese tüübi alla kuuluvaid mineviku partitsiipe, Balti <strong>areaali</strong> keeled<br />
aga kõiki kolme infiniitset vormi. Evidentsiaalina on kõige rohkem<br />
grammatikaliseerunud türgi keele koopula-partikkel imIş (< ESSE.PRF) ning eesti <strong>ja</strong> läti<br />
kir<strong>ja</strong>keelte preesensi partitsiibid, mis on kivistunud <strong>ja</strong> ei allu fleksioonile.<br />
23 Infinitiivil võib olla ka muid pragmaatilisi funktsioone, näiteks eesti keeles imperatiivina.<br />
31
Puhtmorfoloogilistele formantidele lisaks on mõlema <strong>areaali</strong> <strong>evidentsiaal</strong>setes süstee-<br />
mides rida morfosüntaktilisi strateegiaid, mis täiendavad grammatilist koodi. Need stra-<br />
teegiad on:<br />
1) abiverbi mineviku partitsiipide kuh<strong>ja</strong>mine V-fraasis. Pragmaatilist eesmärki, mis<br />
seisneb kommunikatiivse distantsi suurendamises, markeeritakse ikooniliselt V-fraasi<br />
pikendamisega. Tendents ulatub kõige kaugemale albaania keeles, kuid on omane ka<br />
türgi, bulgaaria, makedoonia, eesti <strong>ja</strong> leedu keelele ning ülemläti murretele.<br />
2) abiverbi vahetamine <strong>ja</strong>/või ühe abiverbi erinevate tüvede kombineerimine kui<br />
evident-siaalne strateegia: bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> leedu keeles;<br />
3) abiverbi ellips kui <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia: türgi, bulgaaria, makedoonia, eesti, liivi,<br />
läti <strong>ja</strong> leedu keeles;<br />
4) indikatiivi “relatiivsema” a<strong>ja</strong> kasutus <strong>evidentsiaal</strong>i “vähem relatiivse” või lihta<strong>ja</strong><br />
vormi-dena: hea näide sünkrooniast on pluskvamperfekti kasutus lihtmineviku<br />
a<strong>ja</strong>plaanis täna-päeva eesti <strong>ja</strong> läti keeles (vt Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999: 143).<br />
Diakroonias on see protsess aga tuletanud terveid <strong>evidentsiaal</strong>seid süsteeme. Parim<br />
näide sellest on al-baania keele süsteem, kuid selline temporaalse ahela “kärpimine”<br />
distantsahela markee-rimise arvel on protsessina mänginud olulist osa ka bulgaaria <strong>ja</strong><br />
makedoonia süsteemide kujunemises;<br />
5) tegumood kui <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia: makedoonia <strong>ja</strong> leedu keeles ning läti<br />
murretes;<br />
6) aspekt kui <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia: bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> türgi keeles;<br />
7) muud morfosüntaktilised protsessid (inversioon, aglutinatsioon): albaania keeles.<br />
Lisaks võivad <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi väljendada ka modaalsete verbide teatud<br />
vormid. Näiteks eesti keeles võib pidama-verbi preesensi <strong>ja</strong> imperfekti vorme kasutada<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana (vt Erelt 2001). Modaalsete verbide sekundaarsed grammati-<br />
kaliseerumised on aga liiga lai valdkond <strong>ja</strong> seetõttu jätan need siinsest uurimusest väl<strong>ja</strong>.<br />
Peale selle on modaalsed verbid leksikaalsed üksused <strong>ja</strong> sellepärast nende käsitlemine ei<br />
kuulu grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i vaatluse alla.<br />
Nendes keeltes, milles ei ole olemas ei morfoloogilisi ega süntaktilisi monofunktsio-<br />
naalseid vahendeid <strong>evidentsiaal</strong>i markeerimiseks, on homonüümia surve kõige suurem.<br />
32
Sellised on Balkani slaavi keeled ning leedu keel, milles ellipsile <strong>ja</strong> partitsiipidele saab<br />
omistada kõigest <strong>evidentsiaal</strong>se strateegia staatuse. Need keeled väldivad<br />
kahemõttelisusi morfosüntaktilisi strateegiaid kombineerides. Taoline kombineerimine<br />
aga tekitab paralle-lismi. Hea näide on Balkani slaavi keeled, kus strateegiaid 1, 2, 3, 5<br />
<strong>ja</strong> 6 kombineerides saab moodustada mitu sama grammatilise <strong>ja</strong> semantilise<br />
funktsiooniga vormi (nt bul-gaaria keele kaudse kõneviisi futuurumi vormid). Mida<br />
pikema perifrastilise rea abil väl-jendatakse temporaalseid seoseid, seda rohkem<br />
paralleelvorme tuleb ette.<br />
Üldiselt liitub <strong>evidentsiaal</strong>se funktsiooniga formant (trg mIş-, bg л-, alb kam-, ee vat-<br />
jms morfeemid) perifrastilise rea esimesele komponendile. Selline tematiseerimine on<br />
vähem reeglipärane Balkani slaavi keeltes, kus perifrastilise minimaalpredikaadi<br />
kompo-nendid on süntaktiliselt vabamad kui muudes keeltes. Lisaks on makedoonia <strong>ja</strong><br />
bulgaaria keeles futuurumi vorme, kus taoline tematiseerimine aset ei leia (nt mk ќе<br />
доjдел, bg ще дойдел FUT tulema-PRF.PRT ‘ta tulevat (fut.)’). Seda ilmselt sellepärast,<br />
et futuurum on ontoloogiliselt väl<strong>ja</strong>spool <strong>evidentsiaal</strong>i ulatust. Evidentsiaal on<br />
deiktiliselt minevik, seega futuurum jääb väl<strong>ja</strong>poole selle toimeala. 24<br />
24 Evidentsiaalseid opositsioone markeeritakse üldiselt harva futuurumis (vt Aikhenvald 2000: 104, 2003:<br />
16).<br />
33
4. Kategooria paradigmaatiline diapasoon<br />
Omistanud <strong>evidentsiaal</strong>sele süsteemile kõneviisi staatuse, võime täheldada, et see kõne-<br />
viis vastab oma temporaalse liigendatuse poolest rohkem indikatiivile kui teised kõne-<br />
viisid. Kui teised kõneviisid (imperatiiv, konditsionaal jms) on indikatiivi kõrval tempo-<br />
raalselt vaegparadigmaatilised, siis Balkani <strong>areaali</strong> keeltes on grammatikalisatsioon<br />
viimas indikatiivile vastava, sellega sümmeetrilise temporaalse paradigma tekkimiseni<br />
kaudses kõneviisis.<br />
Taolist struktuuri korrastamist takistab aga Balkani keeltes üks vastassuunaline prot-<br />
sess. See on lihtminevike regrammatikalisatsioon direktaali markeerimiseks. Türgi keele<br />
DI-minevik ning bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania keele perfektiivsed lihtminevikud<br />
(aoristid) on hakanud lisaks temporaalsele kontuurile tähistama ka seda, et kõnele<strong>ja</strong> on<br />
ise olnud verbiga väljendatud sündmuse tunnista<strong>ja</strong>. Arvestades seda uut funktsiooni, ei<br />
saa türgi keele DI-minevikul <strong>ja</strong> Balkani keelte aoristidel olla vasteid kaudses kõneviisis.<br />
Opositsioon lihtminevik/perfekt ei ole enam ainult temporaalne, vaid ka <strong>evidentsiaal</strong>ne.<br />
See tähendab, et lihtminevik ei saa väljendada indirektaali, perfekt aga ei saa väljendada<br />
direktaali. Selline on olukord türgi <strong>ja</strong> albaania keeles. Bulgaaria keele grammatika ei<br />
arvesta aoristi uue funktsiooniga <strong>ja</strong> otsib perfektiivse lihtmineviku temporaalset vastet<br />
kaudses kõneviisis. Selleks on sobiv üksik perfekti partitsiip, mis on perfekti ellipsi<br />
tulemus (vt Tabel 2). See, et kolmandas isikus üksik partitsiip sobib oma lihtstruktuuri<br />
tõttu markeerima absoluutset aega ei ole piisav vastukaal as<strong>ja</strong>olule, et ka bulgaaria<br />
keeles aorist <strong>ja</strong> perfekt ei ole enam omavahel mitte ainult temporaalses, vaid ka<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ses opositsioonis, mis omakorda tähendab, et aoristile ei saa omistada<br />
indirektaali funktsi-ooni. Kui suurtes Balkani keeleliidu keeltes temporaalse süsteemi<br />
sisesed regrammatikali-satsioonid ei võimalda täieliku temporaalse vastavuse tekkimist<br />
indikatiivi <strong>ja</strong> kaudse kõneviisi vahel, siis arumuni keeles on see võimalik, sest sealne<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne morfeem on laenatud <strong>ja</strong> seega ei ole temporaalselt seotud.<br />
Kuigi Balti <strong>areaali</strong> keeltes on opositsioonil lihtminevik/perfekt samuti <strong>evidentsiaal</strong>ne<br />
dimensioon, on üks formaalne kitsendus, mis ei luba käsitleda perfekti (selle kõige puh-<br />
34
tamal kujul) <strong>evidentsiaal</strong>se kategooria osana. Erinevalt Balkani keeltest on Balti <strong>areaali</strong><br />
<strong>evidentsiaal</strong>setele süsteemidele iseloomulik see, et nendes ei saa esineda verbi finiitseid<br />
vorme. Balti <strong>areaali</strong> keelte kaudsed kõneviisid koosnevad ainult partitsiipidest. Kui<br />
näiteks bulgaaria keeles on kaudsete vormide peamiseks tekkemehhanismiks finiitsete <strong>ja</strong><br />
infiniitsete verbivormide kombineerimine perifrastilistes konstruktsioonides, nii et<br />
kaudse kõneviisi vormid on üldjuhul morfeemi võrra pikemad, on eesti keeles selliseks<br />
mehha-nismiks üksnes partitsiipide kombineerimine nii süntaktilisel (olevat olnud) kui<br />
ka morfo-loogilisel tasandil (olnuvat). Elliptiline perfekt saab läti <strong>ja</strong> leedu keeles esineda<br />
nii direk-taalina kui indirektaalina, kuid selle roll on nende keelte <strong>evidentsiaal</strong>setes<br />
süsteemides perifeersem kui Balkanil.<br />
Mida suurem on partitsiipide valik antud keeles, seda rohkem grammatilisi diferentse<br />
saab markeerida. Leedu keeles on partitsiipide valik kõige suurem. Iga indikatiivis mar-<br />
keeritud tempuse <strong>ja</strong>oks on vastav partitsiip <strong>ja</strong> sellepärast on leedu keele kaudne kõneviis<br />
temporaalselt sümmeetriline indikatiiviga. Suunaga lõunast põh<strong>ja</strong> Balti <strong>areaali</strong>s partitsii-<br />
pide valik kahaneb, kuid seevastu teatud partitsiibid kivistuvad morfeemideks, mille<br />
invariantne tähendus on väljendada <strong>evidentsiaal</strong>sust. Kuigi kategooria grammatikalisat-<br />
siooni aste kasvab suunaga põh<strong>ja</strong> poole, selle temporaalne liigendatus samas suunas<br />
kahaneb. Äärmuslikeks näideteks on läti <strong>ja</strong> eesti kir<strong>ja</strong>keel, kus kaudses kõneviisis ei saa<br />
eristada erinevaid minevikke.<br />
Osades keeltes on kaudses kõneviisis olemas eraldi paradigma markeeritud tegumoe<br />
<strong>ja</strong>oks. Sellised on eesti, läti, leedu <strong>ja</strong> albaania keel. 25 Seevastu Balkani slaavi keeltes,<br />
kus tegumoe kategooria ei ole nii eksplitsiitselt markeeritud (vt GBE II; Koneski 1967),<br />
puu-duvad <strong>evidentsiaal</strong>sed vormid passiivi <strong>ja</strong>oks. 26<br />
25 Eesti keeles on markeeritud tegumood impersonaal, ülejäänud vaadeldavates keeltes passiiv.<br />
26 Tuleb teha vahet kaudse kõneviisi passiivi vormide <strong>ja</strong> nende aktiivi kaudse kõneviisi vormide vahel,<br />
mille koosseisus on passiivi partitsiipe. Viimaseid on näiteks makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles (vt peatükis 3.1.3.)<br />
<strong>ja</strong> bulgaaria murretes, kuid nendega moodustatud verbifraasid ei ole passiivsed.<br />
35
5. Kategooria süntagmaatiline diapasoon<br />
5.1. Koostoime isiku kategooriaga<br />
Evidentsiaalsetes süsteemides kehtib tavaliselt kõige vähem piiranguid kolmanda isiku<br />
suhtes, kõige rohkem aga esimese isiku suhtes (Aikhenvald 2000: 70–73, 104). Vaadel-<br />
davates keeltes on see nähtav nii morfosüntaktilise eksplitsiitsuse <strong>ja</strong>otuses kui ka vor-<br />
mide kasutussageduses.<br />
Mõnede Balkani keelte a<strong>ja</strong>lugu tõestab seda, et <strong>evidentsiaal</strong>i grammatikalisatsiooni<br />
lähtepunktiks on vormimuutus kolmandas isikus. Bulgaaria keeles hakati kolmandas<br />
isikus kasutama abiverbita vorme tavaperfekti kõrval ning formaalne ebajärjekindlus ka-<br />
tegoriseerus enne kui ellips üldistus. Protsess on sünkrooniaski läbipaistev. Tänapäeval<br />
on bulgaaria keeles <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon kolmandas isikus kõige selgekujulisem.<br />
Arumuni keelde laenati <strong>evidentsiaal</strong>i morfeem just albaania keele kolmanda isiku mira-<br />
tiivi vormist. Kolmandas isikus on <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon kõige paremini markee-<br />
ritud ka türgi keeles. Balti <strong>areaali</strong>s, kus üksik mineviku partitsiip võib esineda evidentsi-<br />
aalse strateegiana kõikides isikutes, on selle kasutussagedus kolmandas isikus kõige<br />
suurem (vt Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999: 144). Sellel kõigel on ilmselt<br />
deiktilised põhjused. Viisakus- <strong>ja</strong> muud kommunikatiivsed eesmärgid panevad meid<br />
distantseeruma ning kahtlema kõige rohkem kõnesituatsioonis mitteosaleva indiviidi<br />
tegudes <strong>ja</strong> selle-pärast saavad <strong>evidentsiaal</strong>id alguse taolistest propositsioonidest.<br />
Üldiselt on väidetud, et <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus, siis kui <strong>grammatiline</strong> subjekt on esi-<br />
meses isikus, on kas formaalselt piiratud (nt verbi valik on kitsam) või see annab spetsii-<br />
filise konnotatsiooni. Aikhenvaldi (2000: 46, 56, 70–78; 2003: 16) järgi annavad ‘indi-<br />
rektne’/‘kõik muu’ süsteemid esimesele isikule rakendatuna varjundi teadvustamatusest<br />
või tahtmatusest. 27 See on ilmselt kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> sündmuse vahelise distantsi diskursiivne<br />
markeerimine.<br />
27 Sellised on Aikhenvaldi klassifikatsioonis (2000: 10–13) Balkani <strong>ja</strong> kaukaasia keelte süsteemid.<br />
36
Tegelikult ei ole siin niivõrd huvitav <strong>evidentsiaal</strong>i koostoime grammatilise isikuga,<br />
kui selle koostoime aktantse moodusta<strong>ja</strong> funktsiooniga. Selle koostoime spetsiifika on<br />
mõ-lema <strong>areaali</strong> keelte puhul põh<strong>ja</strong>likult uurimata valdkond, kuid isegi põgus vaatlus<br />
lubab visandada kategooriate vastastikuse mõjustuse tüüpe.<br />
Evidentsiaalsete süsteemide semantilistel <strong>ja</strong> pragmaatilistel funktsioonidel peatun<br />
põh-<strong>ja</strong>likumalt 7. peatükis. Siinkohal võib aga üldistada, et igal <strong>evidentsiaal</strong>sel süsteemil<br />
on üks keskne (prototüüpne) tähendus. Balkani <strong>areaali</strong>s on see indirektaal, Baltikumis<br />
on see tähendus kitsam <strong>ja</strong> on tavaliselt iseloomustatud kvotatiivina. Tegevussubjekt esi-<br />
meses isikus võib esineda ühes lauses koos <strong>evidentsiaal</strong>i keskse tähendusega (i) või vor-<br />
mida tähendust, teisisõnu toimida <strong>evidentsiaal</strong>i kontekstuaalse tõlgenda<strong>ja</strong>na (ii). On tä-<br />
heldatud, et <strong>evidentsiaal</strong>id omandavad esimesele isikule rakendatuna pragmaatilise jä-<br />
reldusena erinevaid modaalseid lisatähendusi, mille hulgas võib eristada kaht peamist<br />
tüüpi:<br />
1) dubitatiiv: väljendab irooniat või soovimatust nõustuda täielikult vestluspartneri väi-<br />
tega (s.o markeerib, et informatsiooni tõeväärtus on madal);<br />
2) miratiiv: markeerib üllatust <strong>ja</strong>/või kontrolli puudumist.<br />
Esimeses isikus oleva subjekti mõju <strong>evidentsiaal</strong>i tähendusfunktsioonile annab järg-<br />
misi tulemusi:<br />
(I) AGENT + 1SG/PL: Enamuses vaadeldavates keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus, kui<br />
agent on esimeses isikus, võimalik. Ainuke erand tundub olevat Valahhia mustlaskeel<br />
(vt Matras 1995: 199). Kõikides vaadeldavates keeltes annab see aga lisatähendusi. Balti<br />
<strong>areaali</strong>s esineb üldiselt lisatähendus 1 (dubitatiiv), Balkani keeltes peale selle väga tihti<br />
ka lisatähendus 2 (miratiiv). Kuna tundub, et tähendus 1 seisab kognitiivselt lähemal<br />
evi-dentsiaali põhidomeenile (dubitatiiv eeldab refereerimist), võib väita, et Balti<br />
<strong>areaali</strong>s esi-mene isik põhjustab väiksemat hälvet kesksest tähendusest kui Balkani<br />
keeltes. Tüpoloo-giliseks üleminekualaks võib pidada leedu keelt. Leedu keeles annab<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne süs-teem kolmandale isikule rakendatuna kvotatiivi või inferentsiaali,<br />
esimesele isikule raken-datuna aga tihti miratiivi (vt Gronemeyer 1997). 28<br />
28 Kuigi leedu keele grammatika järgi annab leedu keeles agent esimeses isikus koos <strong>evidentsiaal</strong>iga kõige<br />
sagedamini kvotatiivse tõlgenduse (vt GLJ: 235).<br />
37
(II) KOGEJA + 1SG/PL: Siis kui koge<strong>ja</strong> on esimeses isikus, väljendab <strong>evidentsiaal</strong><br />
mõlemas <strong>areaali</strong>s polemiseerivat refereeringut (tähendusfunktsioon 1). Näiteks eesti-<br />
keelset lauset Ma kartvat prussakaid saab vaadeldavates keeltes parafraseerida lausega<br />
‘Keegi väidab, et ma kardan prussakaid, kuid ma ei ole sellega päris nõus’. Suureks<br />
erandiks on siin albaania keel. Albaania keeles on endopaatiliste (tundeid väljendavate)<br />
verbide kasutamine esimeses isikus koos <strong>evidentsiaal</strong>iga kohustuslik <strong>ja</strong> nii moodustatud<br />
fraaside tähendus on eranditult miratiivne (tähendusfunktsioon 2). See on üks albaania<br />
keele spetsiifilisemaid jooni (vt Duchet, Përnaska 1996: 35–36, Lazard 2001: 363).<br />
Eesti keeles ka<strong>ja</strong>stavad endopaatilisi protsesse/seisundeid sellised koge<strong>ja</strong>-oma<strong>ja</strong><br />
konstruktsi-oonid nagu ‘mul valutab’, ‘mul on <strong>ja</strong>nu’, ‘mul on kõht tühi’ jms. Nende<br />
albaaniakeelsed vasted on samuti vormistatud <strong>evidentsiaal</strong>iga:<br />
(14) Po më ardhka keq për Franin, – tha vëllai. (Duchet, Përnaska 1996: 35–36)<br />
‘INTERJ mina-DAT tulema-PREES.ADM.3SG paha PREP Fran – ütlema-<br />
AOR.3SG vend-DEF’<br />
‘“Mul on Franist väga kahju”, ütles vend.’<br />
Dubitatiivsed <strong>ja</strong> miratiivsed tähendused on võimalikud ka teises <strong>ja</strong> kolmandas isikus,<br />
kuid seal on nad kas üksnes kontekstuaalsed tõlgendused või on markeeritud eriliste<br />
morfosüntaktiliste strateegiatega (sellest 7.2. peatükis). Ainult esimeses isikus on nad<br />
puhtalt <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> grammatilise isiku vastastikuse mõjustuse resultaat.<br />
5.2. Levik erinevates lausetüüpides<br />
Lauseid saab <strong>ja</strong>gada tüüpideks kahe erineva printsiibi alusel: kas nende süntaktilise<br />
struk-tuuri järgi või suhtluseesmärgi seisukohalt. Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i levik <strong>ja</strong><br />
distribut-sioon lausetüübiti kõikides vaadeldavates keeltes on väga lai valdkond <strong>ja</strong><br />
seetõttu käes-oleva magistritöö raames ei ole võimalik seda ammendavalt käsitleda.<br />
Järgnevalt püüan ainult visandada need süntaktilised <strong>ja</strong> pragmaatilised seaduspärasused,<br />
mis kitsendavad <strong>evidentsiaal</strong>i toimeala.<br />
38
5.2.1. Süntaktilised tarindid<br />
Aikhenvaldi järgi <strong>evidentsiaal</strong>seid opositsioone tihti ei markeerita kõrvallauses. Ta<br />
arvab, et see universaalia on seletatav kõrvallauses kehtivate piirangutega tempuse<br />
valikul. (Aikhenvald 2000: 65)<br />
Vaadeldavate keelte esinemus ei kinnita Aikhenvaldi üldistust. Ainult türgi keele<br />
kohta on teada, et <strong>evidentsiaal</strong>seid opositsioone markeeritakse ainult pealauses, mitte<br />
kõrvallauses (Johanson 2003: 286). Ülejäänud keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>i esinemine<br />
kõrval-lauses võimalik.<br />
Kõige sagedasem kõrvallausetüüp on komplementlause. Taolistes et-kõrvallausetes,<br />
mis laiendavad psühhoverbe, on vaadeldavates keeltes <strong>evidentsiaal</strong>i vormide kasutus<br />
võimalik, kuid üldjuhul mitte kohustuslik (nt ee Ma kuulsin, et Triinu on koju sõitnud ≈<br />
Ma kuulsin, et Triinu olevat koju sõitnud.). Juhul aga, kui juba pealause predikaat on<br />
kaudses kõneviisis, on kõrvallause predikaadi markeerimine sellega ülearune. Enamuses<br />
keeltes on kõrvallause predikaadi markeerimine <strong>evidentsiaal</strong>iga taolistes lausetes või-<br />
matu, kuid Balkani slaavi keeled lubavad sellist grammatilist pleonasmi. Näiteks bul-<br />
gaaria keeles on üks perfekti peamisi funktsioone markeerida minevikulist predikaati<br />
kõrvallauses. Juhul, kui pealause predikaat on kaudses kõneviisis, võib kõrvallause pre-<br />
dikaat olla nii indikatiivis kui kaudses kõneviisis:<br />
(15) Той помислил, че е дошло вече време. (GBE II: 356)<br />
‘Ta.MASK mõtlema-PRF.PRT et olema-PREES.3SG tulema-PRF.PRT juba<br />
aeg.’<br />
‘Ta (olevat) mõelnud, et aeg on tulnud.’<br />
(16) Той помислил, че било дошло вече време. (GBE II: 356)<br />
‘Ta.MASK mõtlema-PRF.PRT et olema-PRF.PRT tulema-PRF.PRT juba aeg.’<br />
‘Ta (olevat) mõelnud, et aeg on(-ev.) tulnud.’<br />
39
Sellised laused nagu 16 on selgelt emfaatilised. Perfekti vorme võib esitada kaudses<br />
kõneviisis siis, kui tahetakse rõhutada, et informatsioon on kahtlane või ei olda sellega<br />
nõus. 29<br />
Osaliselt on võinud komplementlause <strong>evidentsiaal</strong>se predikaadi funktsiooni tungida<br />
konditsionaal. Nii on näiteks juhtunud eesti keeles, kus kaudkõne referaatosana talit-<br />
levas nagu-kõrvallauses on verb konditsionaalis: Minu naine väidab, nagu ei oskaks<br />
mina naelagi seina lüüa (EKG II: 37). Taoline konditsionaali <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i funktsio-<br />
naalne kattumine on täheldatav ka referaatosana toimivas et-kõrvallauses pärast soovi<br />
või kavatsust väljendavat peaverbi. Eesti keeles on selles positsioonis võimalik nii<br />
kondit-sionaal kui indikatiiv (vt EKG II: 284). Läti keeles on võimalikud indikatiiv,<br />
kondit-sionaal <strong>ja</strong> kaudne kõneviis. Vormi valik sõltub ilmselt erinevatest<br />
presupositsioonidest (vt Holvoet 2001: 229, 233). 30 Balkani slaavi keeltes aga saab<br />
valida indikatiivi <strong>ja</strong> kaudse kõneviisi vahel. Kuigi konditsionaal on perifeerselt võimalik<br />
ka läti keeles, on selle kasutus mainitud komplementlause tüüpides just eesti keelele<br />
spetsiifiline; vrd kaudse kõneviisiga vormistatud näitelauseid 17 <strong>ja</strong> 18 konditsionaaliga<br />
vormistatud näitelausega 19: 31<br />
(17) Māte vēlas, lai mēs braucot mājās. (lt) (Krautmane 1997: 12)<br />
‘Ema tahtma-PREES.3SG HORT.PART meie sõitma-PREES.PRT koju.’<br />
(18) Майка иска да сме отидели в къщи. (bg)<br />
29 Tundub, et nendes keeltes, kus kaudses kõneviisis võib eristada lihtminevikku <strong>ja</strong> perfekti, on perfekti<br />
kaudsed vormid suhteliselt haruldased. See tuleneb sellest, et perfekti va<strong>ja</strong>takse peamiselt subordinee-ritud<br />
kõrvallauses, kus tavaliselt kasutatakse indikatiivi vorme (vt GBE II: 356). Perfekti kaudseid vorme<br />
esineb sel juhul peamiselt emfaatilises kõnes. Teine as<strong>ja</strong>olu, mis kitsendab perfekti kaudsete vor-mide<br />
kasutust on see, et perfekt esineb tihti eituslikus mittekinnitavas kontektis, kus <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus on<br />
välistatud: vrd bg Не е ясно, дали е дошъл., ee Ei ole selge, kas ta on tulnud <strong>ja</strong> bg *Не е ясно, дали<br />
дошъл., ee *Ei ole selge, kas ta (olevat) tulnud.<br />
30 Konditsionaal on kasutusel peamiselt eitavas lauses. Jaatavas lauses on konditsionaali kasutus emfaa-<br />
tilise väärtusega, siis kui kõnele<strong>ja</strong> peab refereeritava soovi ülearuseks. (vt Holvoet 2001: 229) Kaudse<br />
kõneviisi kasutamine eeldab sama presupositsiooni ning väljendab tugevamat soovi.<br />
31 Konditsionaal toimib <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana ka mõnedes teistes Euroopa keeltes, näiteks prant-suse<br />
keeles (vt Dendale 1993).<br />
40
‘Ema tahtma-PREES.3SG KONJ.PART olema-PREES.1PL minema-<br />
IMPRF.PRT koju’<br />
(19) Ema soovib, et tuleksime koju. (ee)<br />
Ülejäänud kõrvallausetüüpides (adverbiaallausetes <strong>ja</strong> relatiivlausetes) võib<br />
sekundaar-predikaat olla <strong>evidentsiaal</strong>is ainult juhul, kui selles on pealause predikaat.<br />
Kuna nendel juhtudel juba pealause predikaat edastab infot teatelaadi kohta, sõltub<br />
kõrvallause predi-kaadi markeerimine <strong>evidentsiaal</strong>iga puhtpragmaatilistest teguritest.<br />
Tingimuslausetes esinevad <strong>evidentsiaal</strong>id harva, kui, siis üldjuhul ainult refereeritud<br />
reaalsete tingimuslausete pealause predikaadis (nt ee Tõnu olevat surnud mees, kui ta<br />
sellest kellelegi räägib.)<br />
Bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles vormistatakse irreaalseid tingimuslauseid peale kon-<br />
ditsionaali ka erinevate futuurumitega. Refereeritud tingimuslausetes võivad need futuu-<br />
rumi vormid olla <strong>evidentsiaal</strong>is. Evidentsiaaliga vormistatakse sel juhul nii pea- kui<br />
kõrvallause predikaat.<br />
Ülemläti murretest on teateid, et üksik mineviku partitsiipi saab kasutada tingimus-<br />
lauses, siis kui pealause predikaat on konditsionaalis (Elksnītis 1929, viidatud Metslang,<br />
Muižniece, Pajusalu 1999: 134 järgi). Võib tunduda, et siin on tegemist äs<strong>ja</strong> esitatud<br />
konditsionaali funktsioonide laiendamise vastassuunalise tendentsiga – konditsionaali<br />
asendamine <strong>evidentsiaal</strong>se vormiga. Tegelikult on aga mõlemad üksik mineviku partit-<br />
siibi kasutused (<strong>evidentsiaal</strong>ne <strong>ja</strong> mitte<strong>evidentsiaal</strong>ne) hierarhiliselt võrdsed ehk<br />
tegemist on vormi polüseemiaga.<br />
Tingimuslausete osas paistab oma erandlikkusega silma albaania keel. Albaania<br />
keeles võib mitterefereeritud reaalses tingimuslauses, siis kui pealause predikaat on<br />
indikatiivis, kasutada kõrvallauses admiratiivi vormi koos konjunktiivse partikliga të.<br />
Fiedler (1966: 563) toob selliseid näitelauseid nagu ‘Kui see veel kordub(-ev.), hakkan<br />
sind kontrol-lima.’ (vt veel Friedman 2003: 204). Selliste konstruktsioonidega<br />
vormistatakse albaania keeles aga ka tingimuslausekujulisi soovlauseid (Fiedler 1966:<br />
563):<br />
41
(20) Të paskeshe ardhur! (ARS 444)<br />
‘KONJ.PART HAB-EV.IMPRF tulema-PRT’<br />
‘Kui sa oleksid tulnud!’<br />
Vastupidine distributsioon – pealause predikaat <strong>evidentsiaal</strong>is, kui-kõrvallause predi-<br />
kaat indikatiivis – on albaania keeles samuti võimalik, kuid ilmselt ainult irreaalsetes<br />
tin-gimuslausetes (vt Friedman 2003: 204–206).<br />
Albaania keeles on võimalik kasutada <strong>evidentsiaal</strong>i veel ka geneerilisi tõdemusi väl-<br />
jendavates tagajärjelausetes nagu ‘Mida rohkem kannatatakse(-ev.) seda targemaks saa-<br />
dakse(-ev.).’ (vt Duchet, Përnaska 1996: 38). Taoline spetsiifika on seletatav sellega, et<br />
admiratiivi kasutust motiveerivad albaania keeles tihti hoopis teised presupositsioonid<br />
kui ülejäänud vaadeldavates keeltes.<br />
5.2.2. Kommunikatiivsed lausetüübid<br />
Vaadeldavad süsteemid markeerivad <strong>evidentsiaal</strong>seid opositsioone peamiselt väitlau-<br />
setes. Ülejäänud kommunikatiivsetes lausetüüpides on <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni mar-<br />
keerimise võimalused piiratud. Osades lausetüüpides ei saa grammatilist <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
kasutada.<br />
5.2.2.1. Küsilause<br />
Küsilausetes <strong>evidentsiaal</strong>se vormi valik ei sõltu küsi<strong>ja</strong> osalemisest tegevuses, vaid küsi-<br />
tava eventuaalsest osalemisest selles (Friedman 2001).<br />
Valikküsilauses on <strong>evidentsiaal</strong> võimalik türgi, albaania, bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia<br />
keeles (vt Friedman 2003: 201–202; Johanson 2003: 296):<br />
(21) Такава ли била работата? (bg)<br />
‘Selline INTERR.PART olema-PRF.PRT.MASK töö-DEF’<br />
‘Kas nii on(-ev.) as<strong>ja</strong>d?’<br />
Balti <strong>areaali</strong> keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid ei võimalda selliseid kasutusi.<br />
Mis puutub <strong>evidentsiaal</strong>i kasutamisse eriküsilausetes, on see Balkani keeltest või-<br />
malik ainult albaania keeles. Friedman on kirjeldanud situatsiooni, kus albaanlane läheb<br />
42
juuksurisse, kuid sisenedes avastab, et juuksur ise ei ole kohal. Ta küsib üllatunult abi-<br />
lise käest, kus juuksur on, kasutades <strong>evidentsiaal</strong>i (admiratiivi):<br />
(22) Ku qenka mjeshtri? (Friedman 2001)<br />
‘Kus olema-PREES.ADM.3SG meister-DEF?’<br />
‘Kus on(-ev.) meister?’<br />
Siin on tegemist hüüdlausega, mis on vormistatud küsilausena. Lause sisaldab ühelt<br />
poolt implitsiitset väidet, et kõnele<strong>ja</strong> on oodanud näha poes meistrit, <strong>ja</strong> teiselt poolt<br />
infopä-ringut.<br />
Kõikides ülejäänud Balkani keeltes on selles situatsioonis <strong>evidentsiaal</strong>i vormi kasu-<br />
tamine võimatu. Juhul aga, kui kõnele<strong>ja</strong> saab abilise käest oma küsimusele üllatava vas-<br />
tuse, mida ta ei usu, võib ta oma küsimust korrata, kasutades juba <strong>evidentsiaal</strong>i vormi.<br />
Kõikides Balkani keeltes, väl<strong>ja</strong> arvatud albaania keeles, nõuavad sellised fraasid<br />
üldjuhul kõnele<strong>ja</strong> üllatuse markeerimist hüüdsõnaga, s.o lause vormistamist dubitatiivse<br />
hüüd-lausena, mis on ühtlasi mõistetav küsimusena:<br />
(23) Abe, iu fuska maistratorlu?! (arum) (Friedman 2001)<br />
‘INTERJ kus olema-PREES.ADM meister-DEF’<br />
(24) Абе каде бил маjсторот?! (mk) (Friedman 2001)<br />
‘INTERJ kus olema-PRF.PRT.MASK meister-DEF’<br />
(25) Абе къде бил майсторът?! (bg) (Friedman 2001)<br />
‘INTERJ kus olema-PRF.PRT.MASK meister-DEF’<br />
‘Misas<strong>ja</strong>, kus on(-ev.) meister?!’<br />
Seega ei saa arumuni, makedoonia, bulgaaria <strong>ja</strong> türgi keeles, erinevalt albaania keelest,<br />
<strong>evidentsiaal</strong>seid vorme kasutada küsimustes, mis käsitlevad olevikku puudutavat infor-<br />
matsiooni. Evidentsiaal on aga võimalik dubitatiivsetes lausetes, mis viitavad varem esi-<br />
tatud väidetele (Friedman 2001, 2003). Samuti on ülejäänud Balkani keeltes, kuid mitte<br />
albaania keeles, va<strong>ja</strong>lik dubitatiivi eksplitsiitne markeerimine hüüdsõnaga. 32<br />
32 Kuigi türgi keeles see on va<strong>ja</strong>lik, on andmeid, et teistes turgi keeltes ei pruugi see va<strong>ja</strong>lik olla. Näiteks<br />
nogai keeles on näitelause 22 võimalik (Johanson 2003: 286). Bulgaaria kõnekeeles võib mõnikord ka<br />
43
Aikhenvaldi andmetel ei laiene binaarsed kvotatiivi märkivad süsteemid üldjuhul<br />
küsi-lausetele (Aikhenvald 2000: 60). See kehtib eesti, liivi, läti <strong>ja</strong> leedu keele<br />
süsteemide kohta. Eesti keeles on aga kontekstuaalseid kasutusi, mille puhul see<br />
tüpoloogiline sea-duspära ei kehti. Niinimetatud ka<strong>ja</strong>küsimustes on eesti keeles vat-<br />
vormi kasutamine võimalik. Ülalkirjeldatud situatsioonis võib klient saada oma<br />
esimesele küsimusele juuk-suri asukoha kohta vastuseks lause, milles verb on<br />
kvotatiivis. See on võimalik juhul, kui abilise info juuksuri asukoha kohta pärineb<br />
kolmandalt isikult. Kuulnud seda, võib klient esitada ka<strong>ja</strong>küsimuse, milles koopulaverb<br />
on kaudses kõneviisis:<br />
(26) (klient) Kus on juuksur?<br />
(abiline) – Juuksur olevat haiglas.<br />
(klient) – Kus juuksur olevat?!<br />
Läti <strong>ja</strong> leedu keeles on <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus ka<strong>ja</strong>küsimustes samuti võimalik.<br />
5.2.2.2. Hüüdlause<br />
Hüüdlauses on <strong>evidentsiaal</strong>i kasutamine üldiselt võimalik, kuid erinevates keeltes valit-<br />
sevad erinevad kontekstuaalsed piirangud. Kuna <strong>evidentsiaal</strong>i esinemine esimeses isikus<br />
annab automaatselt miratiivseid <strong>ja</strong>/või dubitatiivseid tõlgendusi, mida vormistatakse<br />
hüüumärgiga, on kasulikum vaadata hüüdlauseid, milles subjekt on teises või<br />
kolmandas isikus. 33<br />
Kõige sagedamini esineb <strong>evidentsiaal</strong> hüüdlauses albaania keeles, mistõttu<br />
kategooria kannabki nime ‘admiratiiv’. Juuksurisalongi situatsiooni jätkuosas võib<br />
juuksur oota-matult kardinate tagant ilmuda, mille järel klient ütleb:<br />
eriküsilauses hüüdsõna ära jätta, kuid sellisel juhul tuleb dubitatiivsust markeerida väga tugeva intonat-<br />
siooniga.<br />
33 Uurimist va<strong>ja</strong>b küsimus intonatsiooni rollist <strong>evidentsiaal</strong>suse väljendamises (vt Ifantidou 2001: 5). On<br />
põhjust arvata, et modaalsemates <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemides on see roll suurem. Üksikud teated konkreet-<br />
setest keeltest (nt Duchet, Përnaska 1996: 39) kinnitavad seda.<br />
44
(27) Ah, k ‘tu qenke! (Friedman 2001)<br />
‘INTERJ, siin sa olla-ADM.PREES.2SG’<br />
‘Ah, siin sa oled(-ev.)!’<br />
Miratiivse näitelause 27 grammatilised vasted on võimalikud kõikides vaadeldavates<br />
Balkani keeltes. Evidentsiaalsed hüüdlaused on Balkani keeltes kas pigem miratiivse või<br />
pigem dubitatiivse väärtusega. 34 Kumb tähendus on rohkem esile tõstetud, sõltub prag-<br />
maatilistest eesmärkidest. Balti <strong>areaali</strong> keeltes paistavad mõlemad funktsioonid (mira-<br />
tiivne <strong>ja</strong> dubitatiivne) võimalikud ainult leedu keeles (vt GLJ: 234; Gronemeyer 1997:<br />
99–100, 107). Läti <strong>ja</strong> eesti keele kvotatiivsed süsteemid võimaldavad hüüdlauses ainult<br />
dubitatiivseid tõlgendusi nagu järgmises näites:<br />
(28) Tas esot brālis! (lt) (Holvoet 2001: 232)<br />
‘See olema-PREES.EV vend!’<br />
‘See olevat vend!’<br />
5.2.2.3. Käsklause<br />
Evidentsiaali kasutamist käsklauses käsitlen põh<strong>ja</strong>likumalt peatükis 6.1.3 seoses küsi-<br />
musega <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> imperatiivi koosesinemise võimalikkusest. Siin vaadeldavate<br />
keelte hulgas moodustavad käsu vahendamiseks bulgaaria, makedoonia, albaania <strong>ja</strong> läti<br />
keel tüüpilisi indo-euroopa konjunktiivseid konstruktsioone, mis võimaldavad evident-<br />
siaali vormide kasutamist. Eesti keeles on kaudse kõneviisi kasutamine käsklauses<br />
võimatu, kuna vahendatud käsu <strong>ja</strong>oks on olemas spetsiaalne <strong>grammatiline</strong> kategooria<br />
‘jussiiv’ (EKG II: 37; Erelt 2002). Samuti ei esine <strong>evidentsiaal</strong>i vormid käskudes türgi <strong>ja</strong><br />
leedu keeles.<br />
34 Need kaks tähendust ei ole alati kontekstuaalselt eristatavad, kuna miratiivi presupositsioonid on eitus<br />
ning kahtlus. Neid presupositsioone aga ei vormistata eksplitsiitselt, vaid “maskeeritakse” deklaratiiv-<br />
eksklamatoorse fraasi propositsioonina (vt Darden 1977).<br />
45
6. Evidentsiaalsus <strong>ja</strong> naaberkategooriad<br />
6.1. Evidentsiaali koht tempus – aspekt – kõneviisi teljel<br />
Bybee on näidanud, et need tähenduselemendid, mis on kõige relevantsemad verbitähen-<br />
duse seisukohalt, on kõige tõenäolisemalt seotud morfeemid. Aega, aspekti <strong>ja</strong> kõneviisi<br />
väljendatakse tavaliselt seotud morfeemidega. Kuna aga <strong>evidentsiaal</strong> teenib tihti prag-<br />
maatilisi eesmärke, on see nendest kategooriatest vähem abstraktne <strong>ja</strong> <strong>grammatiline</strong>.<br />
Sellepärast ei esine ta enamuses keeltes seotud morfeemidena. Üldine morfeemijärg-<br />
nevus on V-aspekt-tempus-moodus. Kõneviis on kõige vähem relevantne sündmuse/sei-<br />
sundi edasiandmise seisukohalt <strong>ja</strong> sellepärast on selle morfotaktiline asukoht tüvest<br />
kõige kaugemal. (Bybee 1985, viidatud Hopper, Traugott 1994: 141–143 järgi)<br />
Siin vaadeldavates keeltes on <strong>evidentsiaal</strong> tekkinud teiste, verbitähendusele lähemal<br />
seisvate kategooriate kontekstilise implikatsioonina. Nii näiteks on bulgaaria <strong>ja</strong> albaania<br />
keele temporaalsed morfeemid siirdunud grammatikalisatsiooni kaudu verbaalse tähen-<br />
duse seisukohalt vähem relevantsete kategooriate klassi. Kõikides vaadeldavates keeltes<br />
on muutus toimunud n-ö vasakult paremale. Vastandina võib tuua sellised keeled, milles<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i morfeem on päritolult iseseisev sõna <strong>ja</strong> kus morfotaktilise muutuse suund<br />
on vastupidine – paremalt vasakule (vt Aikhenvald 2000: 90–92).<br />
6.1.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> tempus<br />
Võib eristada kolme tüüpi suhteid:<br />
(I) Evidentsiaal kasvab väl<strong>ja</strong> grammatilise a<strong>ja</strong> reanalüüsi kaudu. Sel juhul mõni<br />
tempo-raalne opositsioon kujuneb <strong>evidentsiaal</strong>seks opositsiooniks. Nii kujunesid<br />
Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid. Bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania keeles<br />
muutus opositsioon aorist/perfekt (türgi keeles -DI/-mIş) <strong>evidentsiaal</strong>seks<br />
opositsiooniks. Tavaliselt on selles tüübis grammatikalisatsiooni etapid läbinähtavad<br />
sünkroonias, sest formaalsed protsessid ei ole lõppenud <strong>ja</strong> vormide kasutamises esineb<br />
kahemõttelisusi. Näiteks bulgaaria keele osas jääb siiani avatuks küsimus, kuivõrd<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne input tingib abiverbi väl<strong>ja</strong>jätu perfektoiidsetes V-fraasides (vt Friedman<br />
46
1986: 179). Albaania keeles aga esineb täna-päevalgi geegi murdes invertiivseid<br />
perfekte, millel on indikatiivi perfekti <strong>ja</strong> mitte admira-tiivi väärtus (Duchet, Përnaska<br />
1996: 32).<br />
Prototüüpne perfekt ei ole üldjuhul narratiivne tempus (Lindstedt 2000a). Perfekti<br />
funktsiooni levimine narratiivi on korrelatsioonis <strong>evidentsiaal</strong>se tähenduse esilekerki-<br />
misega (vt Kozintseva 1994: 101). Uus funktsioon kutsub esile süsteemi ümberstruktu-<br />
reerimise <strong>ja</strong> perfektist tekkinud <strong>evidentsiaal</strong>i vorm hakkab vastama indikatiivis lihta<strong>ja</strong>le.<br />
Bulgaaria keeles on aorist minevikulise narratiivi põhitempus (GBE II: 354; Asenova<br />
2002: 264–265). Endisest perfektist saab narratiivi põhikand<strong>ja</strong> siis, kui see rakendatakse<br />
kaudse kõneviisi aoristi funktsioonis. Sellega käib kaasas enamasti isomorfism vormi <strong>ja</strong><br />
funktsiooni vahel – aoristina kasutatav perfektoiid on tavaliselt (kuid mitte alati) ellipti-<br />
line.<br />
Kuna Balti <strong>areaali</strong>s ei ole päris selge, kas üksik mineviku partitsiibid on evident-<br />
siaalsete predikaatidena arenenud läbi perfekti ellipsi või on nad vanem nähtus (vt<br />
Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999), ei saa nende puhul kindlalt rääkida temporaalse<br />
opositsiooni muutumisest <strong>evidentsiaal</strong>seks opositsiooniks (üksik mineviku partitsiipide<br />
grammatikalisatsioonist veel peatükis 8.1.1.).<br />
(II) Evidentsiaalne opositsioon on väl<strong>ja</strong>spool temporaalset süsteemi. Kuigi eesti <strong>ja</strong><br />
läti keele kivistunud partitsiibid on määratud temporaalse kontuuriga (nad on oleviku<br />
partit-siibid), nad ei osale indikatiivis temporaalselt markeeritud semantilise predikaadi<br />
moo-dustamises. Seega neil puudub läbipaistev seos temporaalse süsteemiga. Siia võib<br />
lisada ka ühe hoopis teise juhtumi – arumuni keele <strong>evidentsiaal</strong>ne morfeem, mis on<br />
laenatud <strong>ja</strong> millel sellepärast ei ole temporaalseid funktsioone.<br />
(III) Vahepealse tüübina on vaadeldavad distantspartiklid nagu türgi keele -imIş <strong>ja</strong><br />
bulgaaria keele бил ’olnud’. Nad võivad üksi toimida grammatilise predikaadina<br />
(koopu-laverbina) ning on moodustatud ESSE-verbi perfekti partitsiipidest.<br />
Evidentsiaalse süs-teemi sees aga kasutatakse neid tihti ilma temporaalsete piiranguteta<br />
temporaalselt pii-ratud vormide kõrval kommunikatiivse distantsi markeeri<strong>ja</strong>tena. Kuna<br />
nad on partiklis-tunud <strong>ja</strong> seega vaadeldavad morfemaatiliselt liigendamatu tervikuna, on<br />
nende algne a<strong>ja</strong>plaan <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemi sees läbipaistmatu.<br />
47
6.1.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> aspekt<br />
Üks Balkani keelte eripärasid seisneb selles, et nad markeerivad aspektuaalseid opositsi-<br />
oone tempussüsteemi sees. 35 Aspektuaalses opositsioonis on omavahel imperfekt <strong>ja</strong><br />
aorist bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania keeles. Nendest keeltest kasutavad bulgaaria <strong>ja</strong><br />
makedoonia keel aspekti <strong>evidentsiaal</strong>suse alaliigi eritlemise strateegiana. Partitsiibi im-<br />
perfektiivse (imperfekti) või perfektiivse (aoristi) tüve valik võib markeerida opositsi-<br />
ooni miratiiv/inferentsiaal (sellest rohkem peatükis 7.2.; vt ka Aronson 1977).<br />
Balkani keeltes ei ole perfekt enam perfektiivne minevik. Perfekt on üldiselt<br />
kaotanud oma aspektuaalsed kontuurid <strong>ja</strong> toimib indefiniitse minevikuna (Asenova<br />
2002: 241–254). J. Lindstedti (2000a) andmed näitavad, et taoline funktsionaalne areng<br />
on paljude Euroopa keelte perfektidele omane. Lindstedti järgi üleminek resultatiiv →<br />
perfekt tähendab ühtlasi kaugenemist aspektuaalsest domeenist <strong>ja</strong> lähenemist<br />
temporaalsele domeenile. See üleminek tähistab ülalesitatud verbaalse relevantsuse<br />
teljel nihet ühe positsiooni võrra vasakult paremale. Türgi keele areng näitab väga hästi<br />
sellele järg-nevaid funktsionaalseid arenguid. On teada, et türgi mIş-morfeemi<br />
funktsioon nihkus aspektuaalsest temporaalsesse domeeni. D. Slobin <strong>ja</strong> A. Aksu<br />
väidavad, et türgi laste keeleline areng järgib selles osas türgi keele <strong>evidentsiaal</strong>se<br />
süsteemi a<strong>ja</strong>loolise väl<strong>ja</strong>kuju-nemise rada. Väikelaste keelekasutuses on opositsioon DI-<br />
<strong>ja</strong> mIş-morfeemide vahel al-guses aspektuaalne <strong>ja</strong> alles hiljem see muutub<br />
temporaalseks. Kolmeaastasena kujuneb lapse keelekasutuses kahe morfeemi<br />
funktsioonides väl<strong>ja</strong> opositsioon ‘tunnistatud’/‘tun-nistamata’. Kvotatiivne kasutus<br />
kujuneb hiljem, umbes nel<strong>ja</strong> aasta vanusena. Miratiivne tähendus tekib pragmaatilise<br />
laiendusena lapse keelde viimasena. (Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç, Slobin 1986) Seega<br />
on Balkani keeltes <strong>evidentsiaal</strong>ide väl<strong>ja</strong>kujunemine saanud alguse aspekti süsteemist <strong>ja</strong><br />
kulgenud läbi temporaalse süsteemi modaalse <strong>ja</strong> evi-dentsiaalse domeeni suunas.<br />
Balti <strong>areaali</strong> keeltes ei ole aspekt, tempus <strong>ja</strong> modaalsus nii läbipõimunud nagu Bal-<br />
kanil. Siin on aspektuaalsete opositsioonide markeerimisel kõige ekplitsiitsem leedu<br />
35 Lisaks sellele on bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles nagu ka teistes slaavi keeltes olemas iseseisev aspekti<br />
kategooria (vt GBE II; Koneski 1967).<br />
48
keel. Leedu keele lihtminevikud vastanduvad Aktionsarti järgi<br />
(momentaanne/iteratiivne). Analüütiliste a<strong>ja</strong>vormide abil saab markeerida ka aspekti<br />
(intraterminaalne/posttermi-naalne). Leedu keeles markeeritakse aspekti aga ainult<br />
monofunktsionaalse prefiksi abil <strong>ja</strong> mitte lihtaegade vastandusega (vt GLJ: 202–209).<br />
Kuna grammatiliste aegade vastan-dustel on seega ainult temporaalseid, mitte<br />
aspektuaalseid (v.a Aktionsart) ega evidentsi-aalseid dimensioone, on leedu keeles tee<br />
aspekti <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i vastastikusele mõjusta-misele suletud.<br />
6.1.3. Evidentsiaal <strong>ja</strong> kõneviis<br />
Evidentsiaalsuse <strong>ja</strong> modaalsuse vahekorral tuleb peatuda järgmises peatükis. Siinkohal<br />
esitlen ainult grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i erinevate kõneviisidega koosesinemise<br />
juhtumeid ühe V-fraasi raames. Kuna mõned <strong>evidentsiaal</strong>i-kõneviisi kombinatsioonid<br />
on välistatud või väga haruldased, ei saa aga päris mööda minna nendest teguritest, mis<br />
asuvad mo-daalses maailmas <strong>ja</strong> mis on otsustavad antud kombinatsioonide<br />
elimineerimisel.<br />
Nii deskriptiivse grammatika kirjuta<strong>ja</strong>d kui ka tüpoloogid on püüdnud leida<br />
lahendust kahele põhiprobleemile:<br />
1) Kas <strong>evidentsiaal</strong> on üks kõneviis teiste seas ehk kas grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
süs-teemid on modaalses hierarhias võrdsed teiste kõneviisidega?;<br />
2) Millises ulatuses on võimalik grammatiliste <strong>evidentsiaal</strong>ide koosesinemine teiste<br />
kõneviisidega?<br />
Vaadeldavate keelte ükskeelsed grammatikad omistavad üldiselt <strong>evidentsiaal</strong>ile<br />
kõne-viisi staatuse. Taoline menetlus on tänaseks saanud traditsiooniks. Selle<br />
traditsiooni sulandamisele on aga tavaliselt eelnenud põh<strong>ja</strong>lik lingvistiline arutelu,<br />
milles on tulnud väl<strong>ja</strong> mitu vastuargumenti. Põhiliseks vastuargumendiks kõneviisi<br />
staatuse omistamisele on olnud see, et <strong>evidentsiaal</strong> ei markeeri nii palju kõnele<strong>ja</strong><br />
suhtumist propositsioonisse (moodust) kui pigem teatelaadi. Näiteks on alates L.<br />
Andreičinist mitmed bulgaaria grammatikud olnud arvamusel, et kaudsed vormid ei<br />
markeeri kõneviisi, vaid erilist kõ-nelaadi või väljendusviisi (ülevaateks vt Demina<br />
1959).<br />
49
Eesti teaduslikus grammatilises kirjelduses on vastavaid argumente toodud mitmel<br />
korral alates Hermannist <strong>ja</strong> lõpetades H. Rätsepaga (ülevaateks vt Kask 1984: 230–244).<br />
Rätsepa (1971) vastuväidete sünteesi ei ole seni keegi suutnud ümber lükata. Tema järgi<br />
on eesti keeles olemas kaks teatamislaadi – otsene <strong>ja</strong> vahendav. Esimese alla kuuluvad<br />
indikatiiv, konditsionaal <strong>ja</strong> imperatiiv, teise vahendatud indikatiiv (kaudne kõneviis) <strong>ja</strong><br />
vahendatud imperatiiv (jussiiv). Täpselt samasuguste järeldusteni jõuab E. Demina<br />
(1959) oma põh<strong>ja</strong>likus monograafias bulgaaria keele kaudsete vormide kohta. Ta teeb<br />
järgmise <strong>ja</strong>otuse: esimese järgu kõneviisid – indikatiiv, imperatiiv, konditsionaal; teise<br />
järgu kõneviisid – kaudne indikatiiv, kaudne imperatiiv, kaudne konditsionaal (Demina<br />
1959: 359). Sarnaseid katseid käsitleda <strong>evidentsiaal</strong>i väl<strong>ja</strong>spool kõneviiside süsteemi on<br />
teinud ka teiste keelte grammatikud <strong>ja</strong> tüpoloogid (nt Endzelīns 1951:§767; Valackien÷<br />
1966: 513; Sytov 1979: 110–111).<br />
Tulles teise põhiprobleemi juurde, võib nentida, et maailma keeltes esineb evident-<br />
siaal väga harva teistes kõneviisides. Peamiseks põhjuseks on ilmselt see, et<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i morfeemid hõivavad tavaliselt sama morfotaktilise positsiooni kui<br />
kõneviisi morfeemid (Aikhenvald 2000: 67–69). Oma modaalsuse klassifikatsioonis<br />
tõmbab Palmer eraldus-joone kahe suurema modaalsuse tüübi vahele:<br />
sündmusmodaalsus (event modality) <strong>ja</strong> propositsiooniline modaalsus (propositional<br />
modality). Esimese mõjualas on predikaat, teise mõjualas aga propositsioon.<br />
Sündmusmodaalsus hõlmab deontilist <strong>ja</strong> dünaamilist modaalsust, propositsiooniline<br />
modaalsus omakorda episteemilist <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>set mo-daalsust (Palmer 2001: 7). Siin<br />
vaadeldavate süsteemide morfosüntaktiline distributsioon kinnitab seda, et <strong>evidentsiaal</strong><br />
<strong>ja</strong> moodus võivad esineda koos, juhul kui nad markeerivad erinevat tüüpi modaalsust.<br />
Ökonoomsuse printsiip välistab sama tüüpi modaalsuse dub-leerimise ühe semantilise<br />
predikaadi raames.<br />
(I) EV + DEONT. MOODUS: Türgi <strong>ja</strong> albaania keeles markeerivad deontilist mo-<br />
daalsust kolm kõneviisi (türgi: imperatiiv, optatiiv <strong>ja</strong> debitiiv; albaania: imperatiiv, op-<br />
tatiiv <strong>ja</strong> konjunktiiv), läti <strong>ja</strong> eesti keeles kaks (läti: imperatiiv <strong>ja</strong> debitiiv; eesti:<br />
50
imperatiiv <strong>ja</strong> jussiiv), bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> leedu keeles üks kõneviis (imperatiiv). 36<br />
Evident-siaali koosesinemine deontilisi tähendusi väljendava kõneviisiga on<br />
vaadeldavates keeltes osaliselt võimalik:<br />
1) <strong>evidentsiaal</strong> <strong>ja</strong> imperatiiv/optatiiv: Evidentsiaal võib esineda niinimetatud<br />
analüüti-listes imperatiivides. Bulgaaria, makedoonia, albaania <strong>ja</strong> läti keeles<br />
moodustatakse vahen-datud imperatiivi modaalse partikliga (bg, mk да, alb të, lt lai),<br />
millele võib järgneda kaudse kõneviisi vorm. Mainitud partiklid võivad esineda<br />
isoleeritult (nagu partikkel las eesti keeles), kuid nad on samas väga laialdase<br />
kasutusega modaalsed subordinaatorid (Balkani keelte kohta vt Friedman 1985, 2003;<br />
läti keele kohta Holvoet 2001). Eesti <strong>ja</strong> leedu keeles, kus prospektiivseid <strong>ja</strong><br />
retrospektiivseid käske moodustatakse sarnaste tarin-ditega, ei esine <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
vormid vahendatud imperatiivis ilmselt sellepärast, et nendes keeltes on vastavad<br />
partiklid (ee las, ld te-, tegul) kitsama funktsiooniga. Eesti <strong>ja</strong> leedu keele partiklid on<br />
spetsialiseerunud markeerima vahendatud deontilist käsku või palvet (vt Erelt 2002;<br />
Klaas 2002). Seevastu Balkani keelte <strong>ja</strong> läti keele partiklite polüfunktsio-naalsus tingib<br />
vahendatud teatelaadi sekundaarset markeerimist <strong>evidentsiaal</strong>se laiendiga.<br />
Lisaks konjunktiivsetele tarinditele saab vähemalt bulgaaria, makedoonia, eesti <strong>ja</strong> läti<br />
keeles kasutada üksik mineviku partitsiipe retrospektiivsetes käskudes. Kuna aga eesti <strong>ja</strong><br />
läti keeles üksik mineviku partitsiipi saab kasutada ka imperatiivi teises isikus, s.o otse-<br />
kõnes inferentsiaalse käsuna (vt Metslang, Muižniece <strong>ja</strong> Pajusalu 1999: 147–148), ei saa<br />
väita, et nendes keeltes markeerib see üksnes vahendatud teatelaadi.<br />
Türgi keeles moodustatakse imperatiivi <strong>ja</strong> optatiivi spetsiaalsete afiksitega, mis ei saa<br />
esineda koos <strong>evidentsiaal</strong>i morfeemiga (vt Dudina 1993: 129–131, 220–221; Johanson<br />
2003: 286).<br />
36 Bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles on olemas albaania keele të-konjunktiiviga identseid konstruktsioone,<br />
kuid traditsiooni kohaselt ei peeta neid eraldi kõneviisiks. Üldse ka<strong>ja</strong>stab kõneviiside arv keeliti mitte re-<br />
aalset modaalsuse grammatilisust, vaid deskriptiivseid traditsioone. Osades keeltes on siiani lahkar-vamusi<br />
kõneviiside tegeliku arvu suhtes. Näiteks leedu keeles on üheks deontilise kõneviisi kandidaadiks olnud ka<br />
optatiiv (vt Klaas 2002).<br />
51
Seega on bulgaaria, makedoonia, albaania <strong>ja</strong> läti keeles imperatiivi <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
koosesinemine võimalik, eesti, leedu <strong>ja</strong> türgi keeles aga võimatu.<br />
2) <strong>evidentsiaal</strong> <strong>ja</strong> debitiiv: Vaadeldavates keeltes väljendavad ainult türgi <strong>ja</strong> läti keel<br />
va<strong>ja</strong>dust erilise kõneviisiga. Mõlemas keeles on debitiivi <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i koosesinemine<br />
võimalik (vt Johanson 2003: 286; Ceplīte, Ceplītis 1997: 71). Evidentsiaali <strong>ja</strong> debitiivi<br />
morfoloogilise sobivuse näita<strong>ja</strong>ks on as<strong>ja</strong>olu, et läti keeles saab kaudset debitiivi moo-<br />
dustada kõikides kaudses kõneviisis markeeritud tempustes.<br />
(II) EV. + EPIST. MOODUS: Albaania keeles on kaks kõneviisi, mis markeerivad<br />
episteemilist modaalsust: konditsionaal <strong>ja</strong> konjunktiiv. Ülejäänud keeltes on ainult üks:<br />
türgi <strong>ja</strong> leedu keeles subjunktiiv; bulgaaria, makedoonia, eesti <strong>ja</strong> läti keeles kondit-<br />
sionaal. Evidentsiaalid <strong>ja</strong> episteemilised kõneviisid markeerivad sama tüüpi modaalsust<br />
<strong>ja</strong> sellepärast on nende koosesinemine vaadeldavates keeltes äärmiselt erandlik.<br />
1) <strong>evidentsiaal</strong> <strong>ja</strong> konditsionaal: Ainult läti murretest on kindlaid andmeid kaudsest<br />
konditsionaalist (Holvoet 2001: 233). Bulgaaria keele vanemad grammatikad esitavad<br />
arhailistele sünteetilise konditsionaali vormidele vastavaid kaudseid vorme. Siin on aga<br />
pigem tegemist läbikukkunud keele kunstliku arendamiskatsega kui reaalse keele-<br />
pruugiga (vt Demina 1959: 359). 37<br />
2) <strong>evidentsiaal</strong> <strong>ja</strong> konjunktiiv/subjunktiiv: Subjunktiiv on süntaktiline tarind, millele<br />
vastab modaalne tähendus irrealis (Palmer 2001: 5). irrealis-fraasid võivad sisaldada nii<br />
deontilist kui episteemilist modaalsust. Albaania keele konjunktiivil on võrreldes<br />
Balkani slaavi keelte konjunktiivsete partiklitega rohkem funktsioone episteemilises<br />
domeenis. Ainult albaania keele konjunktiiv saab oma episteemilises funktsioonis<br />
esineda kõrvuti <strong>evidentsiaal</strong>iga. Nii võib konjunktiiv koos admiratiivi imperfektiga<br />
albaania keeles vormistada tingimuslauseid (vt 5.2.1. peatükki; Fiedler 1966: 564).<br />
Leedu <strong>ja</strong> türgi keele subjunktiivid aga ei esine koos <strong>evidentsiaal</strong>iga.<br />
37 Lisaks on L. Johansoni (2003: 286–287) andmetel mõnedes turgi keeltes (kuid mitte türgi keeles) või-<br />
malik <strong>evidentsiaal</strong>ide koosesinemine konditsionaali või irrealis-morfeemidega. Baltikumis mõned mur-<br />
delised <strong>evidentsiaal</strong>suse strateegiad on võinud saada aga alguse irrealis-morfeemist. Näiteks lõuna-eesti<br />
na-tunnuseline <strong>evidentsiaal</strong> on võinud kasvada väl<strong>ja</strong> potentsiaalist (vt Metslang, Pajusalu 2002).<br />
52
6.2. Evidentsiaalsus <strong>ja</strong> modaalsus<br />
6.2.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> tegelikkushinnang<br />
Situatsiooni <strong>ja</strong> tegelikkuse suhet võib hinnata ühelt poolt selle järgi, kas sündmust pee-<br />
takse reaalseks või mittereaalseks, <strong>ja</strong> teiselt sündmuse teokssaamise võimalikkuse või<br />
paratamatuse seisukohalt (EKG II: 183).<br />
6.2.1.1. Evidentsiaal <strong>ja</strong> reaalsushinnang<br />
L. Anderson on täheldanud, et <strong>evidentsiaal</strong>e kasutatakse tavaliselt väitlausetes, mitte<br />
irre-aalsetes lausetes <strong>ja</strong> presupositsioonides (Anderson 1986: 277). Siin vaadeldavate<br />
keelte <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide süntagmaatilise leviku analüüs ei anna põhjust<br />
Andersoni väitega nõustuda. Palmeri (2002: 22) definitsiooni järgi hõlmab tähendus<br />
irrealis selliseid tüpoloogilisi kategooriaid nagu futuurum, eitus, interrogatsioon,<br />
imperatiiv-jussiiv, tin-gimus, resultatiiv <strong>ja</strong> desiratiiv.<br />
Vaadeldavate süsteemide hulgas katab albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem kõige<br />
rohkem irreaalseid lausetüüpe, eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem aga kõige vähem. Al-<br />
baania keeles saab <strong>evidentsiaal</strong>i kasutada kõikides loetletud mittereaalsetes propositsi-<br />
oonides. Bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles saab <strong>evidentsiaal</strong>set opositsiooni markeerida<br />
futuurumis, eituses, imperatiiv-jussiivis, resultatiivis <strong>ja</strong> desiratiivis; türgi keeles aga<br />
vähemalt futuurumis, eituses <strong>ja</strong> resultatiivis. Leedu keel eksplitseerib <strong>evidentsiaal</strong>sust<br />
vähemalt futuurumis, eituses, resultatiivis <strong>ja</strong> desiratiivis; läti keel aga vähemalt futuu-<br />
rumis, eituses, imperatiiv-jussiivis, desiratiivis <strong>ja</strong> irreaalsetes tingimuslausetes. Eesti<br />
keeles on <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus võimalik ainult eituses <strong>ja</strong> perifeerselt ka imperatiiv-<br />
jussiivis (üksik mineviku partitsiibi kujul).<br />
Erineva <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> irrealise ühtivusastme taga seisavad ilmselt erinevad kogni-<br />
tiivsed alused, millele antud <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemid toetuvad (sellest veel peatükis 7.5.).<br />
Reaalsushinnangu markeerimine on semantilises hierarhias tähtsamal kohal kui infor-<br />
matsiooni allika markeerimine. Võib tuua näiteid selle kohta, kuidas <strong>evidentsiaal</strong>se mor-<br />
feemi valikul on otsustav see, et propositsioon on irrealis <strong>ja</strong> mitte see, kes on informat-<br />
siooni allikas. Näiteks türgi keeles on kõrvallauses seotud morfeemi -mIş kasutus<br />
53
kohus-tuslik, juhul kui on tegemist mitteafirmatiivse kontekstiga (Kozintseva 1994: 98–<br />
99). Selliseid esinemusi on rohkem oodata modaliseeritud <strong>evidentsiaal</strong>i süsteemides.<br />
Nagu selgub järgnevalt, on sellised Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süsteemid, mis väga<br />
tihti (kui mitte alati) markeerivad informatsiooni allika kõrval ka tõenäosushinnanguid.<br />
6.2.1.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> võimalikkushinnang<br />
Võimalikkushinnangu põhiastmed on (1) võimalik, (2) paratamatu, (3) mittevõimalik <strong>ja</strong><br />
(4) mitteparatamatu (EKG II: 183).<br />
Vaadeldavates keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>i kasutus võimalik kõiki võimalikkushinnangu<br />
astmeid väljendavates lausetes, kuna informatsiooni allikas <strong>ja</strong> kõnele<strong>ja</strong> suhtumine (evi-<br />
dentsiaalsed tähendused) ei ole võimalikkushinnangu seisukohalt relevantsed kate-<br />
gooriad.<br />
Albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>sel süsteemil on aga üks erifunktsioon, mis on otseselt<br />
seotud võimalikkushinnangu tegemisega. Albaania keele admiratiiv võib markeerida<br />
pro-positsiooni ‘paratamatu’ sellistes geneerilistes lausetes nagu ee Igaüks peab surema.<br />
Huvitav on see, et siin ei ole admiratiivi vormi valikul otsustav informatsiooni allikas<br />
ega kõnele<strong>ja</strong> suhtumine (üllatus, kahtlus jms), vaid “saatuse autoriteet”, mis seisab<br />
kõnele<strong>ja</strong> individuaalsetest hinnangutest kõrgemal.<br />
(29) Po <strong>ja</strong> që fati qenka fat. (Duchet, Përnaska 1996: 37)<br />
‘<strong>ja</strong> INTERJ et saatus-DEF HAB-ADM.PREES saatus ‘<br />
‘Ja nii ongi, et saatus on saatus.’<br />
See, et admiratiiv võib vormistada geneerilisi väljendeid, tundub esmapilgul paradok-<br />
saalne. J.-L. Duchet <strong>ja</strong> R. Përnaska (1996: 37) pakuvad kahte võimalikku seletust:<br />
1) Kuna kõnele<strong>ja</strong> on sunnitud tõdema midagi, mis on talle peale surutud ekstraling-<br />
vistilise maailma poolt, tunneb ta end, samuti nagu ootamatu seisundi avastamisel,<br />
olevat situatsioonist väl<strong>ja</strong>kistud. Üldseadused, mis kehtivad igal a<strong>ja</strong>l kõikide inimeste<br />
kohta, tunduvad kõnehetkel – seal, kus fookus on olukorral siin <strong>ja</strong> praegu – välisena;<br />
54
2) Teine ühenduslüli <strong>evidentsiaal</strong>iga on see, et geneeriliste väljendite presupositsi-<br />
oonis on kogu inimkonna kogemus <strong>ja</strong> nad vormistavad selle kogemuse alusel tehtavaid<br />
järeldusi. 38 Geneerilised laused on seega sisult inferentsiaalsed. Teatavasti on aga infe-<br />
rentsiaal perfekti universaalne pragmaatiline laiendus ning on teada, et albaania keeles<br />
on <strong>evidentsiaal</strong> tekkinud perfektist.<br />
Evidentsiaali kasutus geneerilistes lausetes albaania keeles on tüpoloogiliselt väga<br />
erandlik, kuid mitte ilma paralleelideta. Näiteks ladaki keeles (tiibeti-burma keelkond)<br />
üks kuuest <strong>evidentsiaal</strong>sest sufiksist on funktsioonilt geneeriline (vt Palmer 2002: 38–<br />
39).<br />
6.2.2. Evidentsiaal <strong>ja</strong> deontiline modaalsus<br />
Deontiline maailm on väl<strong>ja</strong>spool <strong>evidentsiaal</strong>i mõjupiirkonda. Seda tõestab ka toodud<br />
mater<strong>ja</strong>l <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> kõneviisi koosesinemiste kohta. Vaadeldavates keeltes esinevad<br />
<strong>evidentsiaal</strong>id tihti koos analüütiliste imperatiividega <strong>ja</strong> debitiividega. Need kategooriad<br />
ei mõjuta üksteist.<br />
B. Heine <strong>ja</strong> T. Kuteva andmetel deontilist modaalsust markeeriv morfosüntaks tihti<br />
regrammatikaliseerub <strong>ja</strong> muutub funktsioonilt episteemiliseks (nt ingl will, ee pidama).<br />
Protsess võib kulgeda mõne irrealis-tüüpi kategooria kaudu. Tihti esinevad grammatika-<br />
lisatsioonira<strong>ja</strong>d on näiteks deontiline modaalsus → futuurum <strong>ja</strong> futuurum → episteemi-<br />
line modaalsus (ingl will, bg ще). 39 (Heine, Kuteva 2002: 116–117, 142–143)<br />
Taolised regrammatikalisatsioonid ei puutu otseselt siinsesse teemasse, kuna nad<br />
ope-reerivad enamasti modaalsete verbide funktsionaalsetes väl<strong>ja</strong>des. On aga juhtumeid,<br />
kus modaalsed verbid võivad areneda edasi <strong>evidentsiaal</strong>ideks <strong>ja</strong> lisaks esineda koos<br />
gramma-tilise <strong>evidentsiaal</strong>i morfeemiga. Selliste verbidega moodustatud predikaatides<br />
on näha, kuidas grammatikalisatsiooni ahela erinevad vaheastmed avaldavad üksteisele<br />
mõju sünk-roonias. Üks juhtum on eesti verbi pidama kaudse kõneviisi preesensi vorm,<br />
38 Kuigi geneerilised laused väljendavad tõdemusi, mida <strong>ja</strong>gab kogu kollektiivi teadvus, on need tuleta-<br />
tavad abduktiivselt konkreetsete situatsioonide kogumist.<br />
39 Heine <strong>ja</strong> Kuteva grammatikalisatsiooni leksikoni (2002) alusel võib aga väita, et vastupidise suunaga<br />
grammatikalisatsioon, episteemiline modaalsus → (futuurum) → deontiline modaalsus, ei ole maailma<br />
keeltes täheldatav.<br />
55
mis toimib liitpredikaadis abiverbina. Selle verbi grammatikalisatsiooni ahel algab<br />
agendikesksest (dünaamilisest <strong>ja</strong> deontilisest) modaalsusest <strong>ja</strong> lõpeb ühelt poolt<br />
inferentsiaalse modaal-susega <strong>ja</strong> teiselt kvotatiiviga (vt Erelt 2001). Järgmine lause on<br />
huvitav näide grammati-lisest homonüümiast deontilise <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>se maailma vahel.<br />
(30) Ta pidavat töötama.<br />
‘Ta pidama-EV.PREES töötama’<br />
Lause on kontekstist väl<strong>ja</strong>tõstetuna mõistetav kaheti:<br />
1) ‘Kuulsin, et ta peab töötama’: / deontiline + / <strong>evidentsiaal</strong>ne + /;<br />
2) ‘Kuulsin, et ta töötab’ / deontiline – / <strong>evidentsiaal</strong>ne + /.<br />
Näiteid selle kohta, kuidas modaalsed verbid võivad moodustada samasuguseid kahe-<br />
mõttelisi lauseid, võib tuua ka teistest keeltest (nt inglise keelest; vt Palmer 2002: 86–<br />
89). Sama tulemuse annab ka eestikeelne lause Ta pidi töötama, mis on tõlgendav (1)<br />
‘Ta oli sunnitud töötama’ <strong>ja</strong> (2) ‘Ta töötavat’. Lause 30 aga kujutab endast huvitavat<br />
näidet modaalse verbi <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>se morfoloogia vastastikusest mõjust, kus<br />
morfeemi <strong>ja</strong> funktsiooni vastavus ei ole üksühene.<br />
6.2.3. Evidentsiaal <strong>ja</strong> episteemiline modaalsus<br />
Evidentsiaalsuse uuri<strong>ja</strong>d on korduvalt püüdnud selgitada, kuidas <strong>evidentsiaal</strong>sus <strong>ja</strong> epis-<br />
teemiline modaalsus põimuvad erinevate keelte süsteemides. Kas iga <strong>evidentsiaal</strong>ne<br />
väljend on eeldatavalt ka modaalne? Kas iga lause, mille propositsioon sisaldab viidet<br />
informatsiooni allikale, sisaldab ka viidet kõnele<strong>ja</strong> suhtumisele propositsiooni<br />
tõeväärtu-sesse? Kuigi siiani ei ole leitud täiesti rahuldavat vastust, on viimasel<br />
aastakümnel toi-munud episteemilise modaalsuse <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i suhete valgustamises<br />
märgatav edasi-minek.<br />
Palmer (2002: 24–26) eristab kolme tüüpi episteemilist modaalsust: spekulatiivne,<br />
deduktiivne <strong>ja</strong> eelduslik. Nendele kolmele tüübile vastavad tüpoloogilised kategooriad<br />
dubitatiiv, inferentsiaal <strong>ja</strong> presumptiiv. Ta väidab, et deduktiivne tüüp tuletab nii<br />
56
epistee-milisi kui <strong>evidentsiaal</strong>seid tähendusi. 40 P. Dendale <strong>ja</strong> L. Tasmowski (2001) on<br />
selle põh<strong>ja</strong>l järeldanud, et inferentsiaal asub <strong>evidentsiaal</strong>suse <strong>ja</strong> modaalsuse<br />
kokkupuutekohas.<br />
Teised kokkupuutekohad on spekulatiivne <strong>ja</strong> eelduslik modaalsus. Aikhenvald<br />
märgib, et <strong>evidentsiaal</strong>i vormidel on tihti lisatähendusi nagu ‘informatsiooni<br />
usaldatavus’ või ‘sündmuse tõenäosus’ (Aikhenvald 2000: 4). Esimene rühm<br />
lisatähendusi on dubita-tiivsed (spekulatiivne modaalsus), teine presumptiivsed<br />
(eelduslik modaalsus). Dubitatiiv <strong>ja</strong> presumptiiv on üsna lähedased kategooriad.<br />
Erinevus seisneb selles, et esimene si-saldab alati viidet informatsiooni allikale, teine<br />
mitte. Dubitatiivi puhul on pragmaatiliseks eesmärgiks nihutada vastutus informatsiooni<br />
õigsuse kohta endast eemale (Aikhenvald 2000: 50). Evidentsiaalide dubitatiivsed<br />
konnotatsioonid on kõige rohkem esiplaanil esi-meses isikus, kuid esinevad ka teistes<br />
isikutes (vt peatükk 5.1.).<br />
Ülalpool selgus, et <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> episteemilise kõneviisi koosesinemine Balkani <strong>ja</strong><br />
Balti <strong>areaali</strong> keeltes on väga erandlik. Teiselt poolt on aga kõikidel vaadeldavatel süstee-<br />
midel episteemilisi lisatähendusi. Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süsteemides on need tä-<br />
hendused kõige rohkem esiplaanil, läti keele süsteem asub vahepealsel positsioonil <strong>ja</strong><br />
eesti keele süsteemis on nad kõige haruldasemad. Taoline <strong>ja</strong>otus on kergesti seletatav.<br />
Kõik süsteemid võivad väljendada dubitatiivseid tähendusi pragmaatilise laiendusena.<br />
Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid katavad aga ka inferentsiaali, s.o<br />
nendel süsteemidel on üks kokkupuutekoht episteemilise modaalsusega rohkem kui läti<br />
<strong>ja</strong> eesti keele süsteemidel. Lisaks sellele Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süsteemid<br />
annavad tihti edasi ka presumptiivseid tähendusi (vt Friedman 1978: 110; GLJ: 234),<br />
mida ei saa öelda eesti <strong>ja</strong> läti keele süsteemide kohta (selle kohta peatükis 7.1.). Läti<br />
keele süsteem on eesti keele omast modaalsem oma haruldaste kaudse <strong>ja</strong> teiste<br />
kõneviiside koosesine-misvõimaluste pärast.<br />
Võib väita, et Balkani keelte süsteemid on kõige rohkem hõivatud kõnele<strong>ja</strong><br />
suhtumise markeerimisega, eesti keele süsteem aga kõige vähem. Friedman (1986) on<br />
40 Palmer ei ole esimene, kes on paneb tähele, et inferentsiaalil on ühelt poolt episteemiline, teiselt evi-<br />
dentsiaalne väärtus (vt van der Auwera <strong>ja</strong> Plungian 1998: 85).<br />
57
mitte ilma põhjuseta tõdenud, et Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid markeerivad<br />
informat-siooni allikat läbi kõnele<strong>ja</strong> suhtumise. Plungian (2001) on aga nimetanud<br />
Balkani keelte süsteeme modaliseeritud süsteemideks. Võttes kriteeriumiks süsteemi<br />
hõivatuse kõnele<strong>ja</strong> suhtumise markeerimisega, saab üldistada, et kõige kaugemal<br />
üksteisest seisavad tüpo-loogiliselt albaania <strong>ja</strong> eesti keele süsteemid. Seda saab väita<br />
pidades silmas Ylli tähelepa-nekut, et albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem sisaldab<br />
alati kahtluse momenti, mis võib vastavate Balkani slaavi <strong>ja</strong> türgi vormide puhul<br />
puududa (vt Friedman 2001).<br />
Evidentsiaalsuse <strong>ja</strong> episteemilise modaalsuse grammatiliste moodusta<strong>ja</strong>te<br />
funktsiooni-line samasus on kergesti kontrollitav ühe testiga. Tuleb vaadata, kas<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i vormid saavad ühe lihtlause raames esineda koos keskmist või madalat<br />
tõenäosust väljendavate adverbidega nagu ‘ilmselt’, ‘võib-olla’, ‘arvatavasti’ jne.<br />
Keskmist või madalat tõe-näosust väljendavad adverbid väljendavad inferentsiaalseid,<br />
presumptiivseid <strong>ja</strong> dubita-tiivseid tähendusi, s.o sellised tähendusi, mida võivad<br />
väljendada ka <strong>evidentsiaal</strong>id. Testi negatiivse tulemuse puhul võib järeldada, et<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> episteemiliste adverbide semantilis-pragmaatilised funktsioonid<br />
dubleeruvad. Sellise tulemuse annavad Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid. 41 Seal<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i vormid ei saa esineda samas liht-aluses koos keskmist või madalat<br />
tõenäosust väljendavate adverbidega. Leedu <strong>ja</strong> läti keeles on aga selline koosesinemine<br />
võimalik (vt GLJ: 234; Gronemeyer 1997: 108–109; Holvoet 2001: 232). Eesti keeles<br />
on testi tulemus jälle negatiivne nagu Balkani keeltes. Esmapilgul eesti testi tulemused<br />
räägivad vastu esitatud väitele, et eesti keele evident-siaalne süsteem on kõige rohkem<br />
lahus episteemilisest domeenist. Tulemus on aga sele-tatav sellega, et kvotatiiv <strong>ja</strong><br />
inferentsiaal ei saa olla eraldi markeeritud ühes semantilises predikaadis. Seal, kus<br />
suudame olemasolevate faktide põh<strong>ja</strong>l teha iseseisva järelduse, ei ole teise isiku<br />
väidetest informatsiooni tõeväärtuse suurendamise seisukohalt kasu. Tava-liselt<br />
eelistame <strong>ja</strong> usaldame oma silmi <strong>ja</strong> deduktiivset võimet rohkem kui teise isiku sõnu, mis<br />
jätavad meid ilma võimaluseta ise veenduda. Seega inferentsiaali valik tingib kvota-tiivi<br />
markeerimise tarbetuse. Kuna keskmist või madalat tõenäosust väljendavad adverbid<br />
41 Kuigi albaania keele kohta puuduvad selles osas andmed.<br />
58
markeerivad sisuliselt kõnele<strong>ja</strong> omi järeldusi (inferentsiaalsust), ei saa neid eesti keeles<br />
koos kvotatiiviga kasutada.<br />
59
7. Grammatiliste <strong>evidentsiaal</strong>ide semantika <strong>ja</strong> pragmaatika<br />
Aksu <strong>ja</strong> Slobin tõdevad, et türgikeelsel fraasil Kemal gelmiş (vt 4. näitelause peatükis<br />
3.1.1.) on neli peamist tõlgendust:<br />
1) see on järeldus, mille kõnele<strong>ja</strong> teeb saadaval oleva tõendusmater<strong>ja</strong>li põh<strong>ja</strong>l,<br />
2) see on teise isiku sõnade refereering,<br />
3) see on hüüe, mille kõnele<strong>ja</strong> toob kuuldavale siis, kui Kemali saabumine on olnud<br />
talle ootamatu,<br />
4) see on lõik mõnest rahvanarratiivist.<br />
Lisaks võib toodud fraasil olla ka teisi, kitsamaid semantilisi või pragmaatilisi<br />
tõlgendusi nagu diskursiivne anafoor, unenäo edasiandmine jms (Slobin, Aksu 1982;<br />
Aksu-Koç, Slobin 1986).<br />
Järgnevalt püüan uurida, millised on vaadeldavate süsteemide peatähendused (invari-<br />
anttähendused) <strong>ja</strong> millised kõrvaltähendused (varianttähendused). Uurin samuti, kas<br />
vaa-deldavates süsteemides on olemas morfosüntaktilisi strateegiaid, mille abil saab<br />
toodud nel<strong>ja</strong> tähendust (või muid tähendusi) eksplitseerida. Teisisõnu uurin, kas antud<br />
keeltes on põhjust eristada <strong>evidentsiaal</strong>i allsüsteeme. Edasi vaatlen <strong>evidentsiaal</strong>ide<br />
kalduvust rutiinis-tuda teatud diskursi tüüpides. Viimasena võrdlen neid kognitiivseid<br />
aluseid, millele evi-dentsiaalsed opositsioonid erinevates keeltes ra<strong>ja</strong>nevad.<br />
7.1. Primaarsed opositsioonid<br />
Balkani <strong>ja</strong> Balti <strong>areaali</strong> keelte <strong>evidentsiaal</strong>seid süsteeme on peetud lingvistilises kir<strong>ja</strong>n-<br />
duses üldiselt kahe<strong>ja</strong>olisteks süsteemideks, mis grammatikaliseerivad ainult üht<br />
evidentsi-aalset opositsiooni (vt Aikhenvald 2000: 10–16). 42 Tuleb siis vastata<br />
küsimusele, millist laadi <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooniga on iga konkreetse keele puhul<br />
42 Vastandina võib tuua mõned Ameerika, Kagu-Aasia <strong>ja</strong> paapua keelte süsteemid, mis markeerivad<br />
eksplitsiitselt mõlemas, nii ‘tunnistatud’ kui ‘tunnistamata’ domeenis informatsiooni omandamise täp-<br />
semat viisi (vt Willet 1988; Aikhenvald 2000: 7–27, 2003: 3–6).<br />
60
tegemist. Kuna ana-lüüsin opositsioonide kognitiivseid tugesid eraldi peatükis, piirdun<br />
siin ainult lühikese vastanduste piiritlemisega.<br />
Balkanoloogid on pika arutelu järel tänaseks jõudnud ühisele seisukohale, et türgi,<br />
bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania keeles on perfekti <strong>ja</strong> aoristi opositsioon kujunenud<br />
ümber definiitse <strong>ja</strong> indefiniitse preteeritumi opositsiooniks (ülevaateks vt Asenova<br />
2002: 241–274). Selge on ka see, et uus opositsioon sisaldas ka <strong>evidentsiaal</strong>suse aspekti,<br />
mis hiljem abiverbi ellipsi või muu formaalse protsessi kaudu kategoriseerus.<br />
Evidentsiaalse opositsiooni semantika kohta ei ole aga siiani saavutatud üksmeelt.<br />
Kuna Balkani <strong>areaali</strong> süsteemid hõlmavad ka tähendust ‘miratiiv’, on selge, et<br />
mõisted ‘tunnistatud’ <strong>ja</strong> ‘tunnistamata’ ei ole sobivad iseloomustamaks <strong>evidentsiaal</strong>set<br />
opositsi-ooni. Friedman (1978, 1986, 1997, 2000) on kasutanud mõisteid ‘kinnitav’<br />
(confirma-tive) või ‘<strong>ja</strong>atav’ (affirmative) <strong>ja</strong> ‘mittekinnitav’ (nonconfirmative) või<br />
‘mitte<strong>ja</strong>atav’ (nonaffirmative) ning on väitnud, et Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed<br />
süsteemid markee-rivad ainult ühte nendest kahest tähendustest ning sellele vastanduv<br />
vorm on selle tähen-duse suhtes markeerimata. Ta üldistab oma viimastes teemale<br />
pühendatud artiklites (2001, 2003), et albaania keel markeerib opositsiooni<br />
‘mittekinnitav’/‘selle suhtes mar-keerimata’; bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> türgi keel aga<br />
markeerivad ainult tähendust ‘kin-nitav’ ning ‘mittekinnitav’ esineb ainult selle<br />
tähenduse kontekstuaalse vastandina. Seega on Friedmani järgi ainult albaania keele<br />
admiratiivil staatus ‘mittekinnitav’. Balkani slaavi <strong>ja</strong> türgi indefiniitsed minevikud<br />
võivad saada selle tähenduse üksnes teatud kontekstides. Kuigi Friedmani seisukohti<br />
üldiselt aktsepteeritakse, ei võeta neid siiski vastu ilma reser-vatsioonideta <strong>ja</strong> sellepärast<br />
tema terminoloogia ei ole <strong>balkani</strong>stikas juurdunud. Paljud bal-kanoloogid eelistavad<br />
tänapäeval (ilmselt arvestades traditsiooni) analüüsida Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>seid<br />
süsteeme, kasutades neutraalsemaid mõisteid ‘direktne’ <strong>ja</strong> ‘indi-rektne’ (nt Johanson<br />
1996, 1998; Lindstedt 2000a). Plungian aga, kes ise ei ole <strong>balkani</strong>st, pakub (2001: 354),<br />
et sellised süsteemid nagu Balkani keelte süsteemid markeerivad opositsiooni<br />
‘personaliseeritud informatsioon’/‘mittepersonaliseeritud informatsioon’.<br />
Teine oluline Friedmani väide on see, et Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid<br />
mar-keerivad informatsiooni allikat läbi kõnele<strong>ja</strong> suhtumise sellesse (vt Friedman 1986:<br />
61
185; Aikhenvald 2000: 46). Sisuliselt tähendab see, et nende süsteemide invariantne<br />
tähendus asub kuskil episteemilises domeenis (Palmeri mõistes spekulatiivne,<br />
deduktiivne või eel-duslik modaalsus) <strong>ja</strong> ‘informatsiooni allikas’ on üksnes<br />
varianttähendus. S. Fitneva (2001) on ühe testi abil empiiriliselt tõestanud, et vähemalt<br />
bulgaaria keele süsteemi puhul Friedmani väited ei ole päris paikapidavad (sellest<br />
rohkem peatükis 7.4.). Teiselt poolt aga paistab, et albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>ne<br />
süsteem sobib kõige paremini Friedmani hüpoteesiga. Fiedler (1966) ning hiljem<br />
Duchet <strong>ja</strong> Përnaska (1996) on püüd-nud loetleda albaania keele admiratiivi kõik<br />
semantilised <strong>ja</strong> pragmaatilised funktsioonid. Duchet <strong>ja</strong> Përnaska loetlevad näiteks<br />
järgmisi funktsioone: ootamatus, narratiivi intensii-vistamine, sundolukord <strong>ja</strong><br />
paratamatus (koos endopaatiliste verbidega), geneeriline funkt-sioon, refereering,<br />
polemiseeriv küsimuse või väite kordus. Mõlemad uurimused kinni-tavad, et albaania<br />
keele <strong>evidentsiaal</strong>i lähtepunktiks on tähendus ‘ootamatu’. Kõigi nende esinemuste puhul<br />
on ühine aga see, et kõnele<strong>ja</strong> on sunnitud nentima midagi, mida ta ei ole valmis<br />
aktsepteerima või mille tõesust ta ei taha tagada. Võib seega väita, et albaania keele<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i invariantne tähendus on ‘kahtlus’ (vt ka Eintrei 1982: 111–112; Friedmani<br />
2001).<br />
Juba üksikute keelte <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide morfosüntaksi käsitluses tuli ilmsiks<br />
see, et mõnedes paradigma <strong>ja</strong>gudes võib primaarne <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon olla tera-<br />
vam kui teistes.<br />
Näiteks türgi keeles võib kolmandas isikus täheldada järgmisi variante (peatükk<br />
3.1.1., 4. näitelause):<br />
A) -DI – kinnitav,<br />
B) -mIş-DIr – markeerimata,<br />
C) -mIş – mittekinnitav, indirektne. (Friedman 1978)<br />
See tähendab, et türgi keeles võib kolmandas isikus neutraliseerida indirektaalse variant-<br />
tähenduse, lisades mIş-morfeemile koopula-partikli -Dir, mille modaalne funktsioon on<br />
väljendada propositsiooni kõrget tõeväärtust (vt Lewis 1966: 90–92). Koopula-partikli<br />
ärajätmisega (C) kaasneb pragmaatiline järeldus, et kõnele<strong>ja</strong> on saanud informatsiooni<br />
kaudsel teel <strong>ja</strong> sellepärast morfeemi -mIş funktsioon indirektaali markeeri<strong>ja</strong>na on kol-<br />
62
mandas isikus paremini tuntav kui esimeses <strong>ja</strong> teises isikus. Valikuvõimalus koopula-<br />
partikli -Dir osas viib <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni (A) ↔ (C) teravnemiseni. Sarnane on<br />
olukord bulgaaria keeles, kus indirektaal on kõige paremini markeeritud kolmandas<br />
isikus. Esimeses <strong>ja</strong> teises isikus on kaudse kõneviisi vormid homonüümsed perfekti vor-<br />
midega (vt peatükk 3.1.2.).<br />
Teine strateegia primaarse <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni teravdamiseks on vormivariat-<br />
sioonid analüütiliste preteeritumide moodustamisel. Vana slaavi pluskvamperfekt moo-<br />
dustati ESSE-abiverbiga: беше правил ‘olema-IMPRF.3SG tegema-PRF.PRT’ ‘oli<br />
teinud’. Bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles tekkisid umbes samal a<strong>ja</strong>l, kui opositsioon<br />
aorist/perfekt hakkas kujunema <strong>evidentsiaal</strong>seks opositsiooniks uued<br />
pluskvamperfektid, mida kasutati vana pluskvamperfekti kõrval. Selle tagajärjel vana<br />
pluskvamperfekti funktsioonid kitsenesid.<br />
Uutest pluskvamperfektidest on tänapäeva bulgaaria keeles kasutusel üks, mis moo-<br />
dustatakse ESSE-abiverbi perfekti partitsiibiga: бил правил ‘olema-PRF.PRT tegema-<br />
PRF.PRT’ ‘olnud teinud’. Koos formaalse instrumentaariumi täiendamisega toimus<br />
funktsionaalne divergents. Vana pluskvamperfekt hakkas toimima definiitse, uus plusk-<br />
vamperfekt indefiniitse minevikuna. Need arengud langesid a<strong>ja</strong>liselt kokku <strong>evidentsiaal</strong>-<br />
suse esilekerkimisega <strong>ja</strong> nii kujunes <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon anterioorse mineviku<br />
domeenis veel teravamaks kui see, mis oli aoristi <strong>ja</strong> perfekti vahel. Friedmani (1986)<br />
arvates on pluskvamperfektide opositsiooni <strong>evidentsiaal</strong>ne väärtus bulgaaria keeles ‘kin-<br />
nitatud’/‘tunnistamata’.<br />
Makedoonia keeles on kasutusel kaks uut pluskvamperfekti, mis on moodustatud<br />
HABERE-abiverbiga. Koos uute pluskvamperfekti vormide esilekerkimisega toimus<br />
ma-kedoonia keeles veel suurem funktsionaalne hargnemine kui bulgaaria keeles:<br />
(31) A B C<br />
беше правил (vana) имаше правено (uus) имал правено (uus)<br />
‘olema-IMPRF.3SG<br />
tegema-PRF.PRT’<br />
‘HAB-IMPRF.3SG<br />
tegema-PRF.PRT’<br />
63<br />
‘HAB-PRF.PRT tegema-<br />
PRF.PRT’<br />
‘oli (olnud) teinud’ ‘oli teinud’ ‘olnud teinud’
Uus HABERE-abiverbi finiitse vormiga moodustatud pluskvamperfekt (31 B) hakkas<br />
toimima definiitse minevikuna <strong>ja</strong> markeerima kõnele<strong>ja</strong> poolt tunnistatud sündmusi.<br />
Sama abiverbi partitsiibiga moodustatud pluskvamperfekt (31 C) sai ühtlasi<br />
indefiniitseks minevikuks, mis hakkas markeerima kõnele<strong>ja</strong> poolt tunnistamata<br />
sündmusi. Vana plusk-vamperfekt (31 A) aga jäi nende opositsioonide suhtes<br />
markeerimata vormiks. 43 Seega uute pluskvamperfektide tulekuga makedoonia keeles<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon mitte ainult ei teravnenud nagu bulgaaria keeles, vaid muutus<br />
privatiivsest ekvipollentseks: (31 A) ↔ (31 B) ↔ (31 C) =<br />
neutraalne/‘tunnistatud’/‘tunnistamata’ (vt Friedman 1986). Seda mudelit toetab<br />
tänapäeva makedoonia kir<strong>ja</strong>- <strong>ja</strong> ühiskeel. Murretes on olukord teine, kuid makedoonia<br />
keele <strong>evidentsiaal</strong>i murdeliste süsteemide käsitlus on liiga lai teema praeguse uurimuse<br />
<strong>ja</strong>oks. Erinevate pluskvamperfektide murdelisest distributsioonist oli juttu peatükis<br />
3.1.3..<br />
Ülejäänud keeltest ei ole andmeid primaarse <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni teravuse<br />
vari-eerumise kohta muuteparadigma sees.<br />
Vaadeldavate süsteemide hulgas võib eristada ühelt poolt kitsama, teiselt laiema se-<br />
mantikaga süsteeme. Kitsama semantikaga on eesti <strong>ja</strong> läti keele <strong>evidentsiaal</strong>sed süs-<br />
teemid, mis hõlmavad üksnes <strong>evidentsiaal</strong>set tähendust ‘kvotatiiv’. Vastavalt kontekstile<br />
võivad nad omandada ka episteemilisi tähendusi, mis on aga vaadeldavad invariantse tä-<br />
henduse ‘kvotatiiv’ pragmaatiliste laiendustena. Läti keele <strong>evidentsiaal</strong>i kasutustes on<br />
selliseid episteemilisi tähendusi rohkem, kuna läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem on sün-<br />
tagmaatiliselt eesti omast paindlikum. Kahjuks on läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem tä-<br />
naseni moodsates terminites kaardistamata, kuid seda võib juba aimata deskriptiivsete<br />
grammatikate definitsioonides (vt Ceplīte, Ceplītis 1997: 71).<br />
Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süsteemid markeerivad aga laiemat kategooriat ‘in-<br />
direktaal’, mis hõlmab tähendusi ‘kvotatiiv’, ‘inferentsiaal’, ‘miratiiv’ ning puhtepistee-<br />
43 Kuigi vana pluskvamperfekti vormid on abiverbi finiitse vormi tõttu tõlgendatavad mõnikord defi-niitse<br />
vormina (vt Friedman 1986: 178).<br />
64
milist tähendust ‘dubitatiiv’. 44 Leedu keele süsteem seisab oma resultatiivsete<br />
(inferentsi-aalsete) ning miratiivsete <strong>ja</strong> dubitatiivsete kasutustega kindlasti lähemal<br />
<strong>balkani</strong> tüübile kui läti <strong>ja</strong> eesti keele süsteemidele. Selle erinevuse tabamiseks piisab<br />
eesti <strong>ja</strong> leedu keele grammatikates esitatud kaudse kõneviisi definitsioonide<br />
võrdlemisest (vrd EKG II: 36 <strong>ja</strong> DLKG: 310).<br />
7.2. Sekundaarsed opositsioonid (allsüsteemide eritlemine)<br />
Sekundaarsed opositsioonid on need, mis tekivad erinevate <strong>evidentsiaal</strong>sete tähenduste<br />
vahel, nt kvotatiiv/inferentsiaal, inferentsiaal/miratiiv jne. Kolmes keeles, türgi,<br />
bulgaaria <strong>ja</strong> leedu keeles on olemas hästi väl<strong>ja</strong>kujunenud morfosüntaktilised strateegiad<br />
evidentsi-aalsuse alaliigi eritlemiseks.<br />
Türgi keeles primaarne <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon on ‘direktne’/‘indirektne’ (vt<br />
Johanson 2003: 281). Sõltuvalt kontekstist võib mIş-mineviku vormidel olla kvota-<br />
tiivseid, inferentsiaalseid, miratiivseid <strong>ja</strong> episteemilisi tähendusi. Türgi keele evidentsi-<br />
aalse morfosüntaksi käsitluses (peatükis 3.1.1.) oli juttu sellest, et keeles on ka teine<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ne morfeem – ESSE-verbi mIş-mineviku vormist moodustatud koopula-<br />
partikkel imIş ‘olnud’, mis on kaugenenud temporaalsest domeenist <strong>ja</strong> toimib üksnes<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se morfeemina (vt Johanson 1998). Oma kopulatiivses funktsioonis talitleb<br />
morfeem imIş indirektaali markeeri<strong>ja</strong>na. Sellises süntaktilises rollis saab ta moodustada<br />
lauseid, mis sõltuvalt kontekstist võivad saada kvotatiivi, inferentsiaali või miratiivi tõl-<br />
genduse. Liitpredikaadi osana aga markeerib morfeem imIş <strong>evidentsiaal</strong>i alaliiki:<br />
(32) A B C<br />
Kemal geldi Kemal gelmiş Kemal gelmiş-(i)miş<br />
‘Kemal tulema-DI’ ‘Kemal tulema-mIş’ ‘Kemal tulema-mIş-imIş’<br />
‘Ta tuli’ (direktne) ‘Ta on tulnud’<br />
(indirektne)<br />
65<br />
‘Ta olevat tulnud’<br />
(kvotatiiv)<br />
44 Need tähendused on omavahel seotud. Plungian (2001) on näiteks pannud tähele, et polüseemia evi-<br />
dentsiaal~miratiiv on olemas ainult modaliseeritud <strong>evidentsiaal</strong>setes süsteemides. Aikhenvald väidab ka,<br />
et inferentsiaalseid tähendusi katvad süsteemid sisaldavad tihti miratiivsust (Aikhenvald 2000: 57).
Siin on näha, et kombineerides temporaalse morfeemi -miş partikliga imIş saab türgi<br />
keeles kitsendada indirektaali tõlgendusvõimalusi. Lause 32 B markeerib indirektaali,<br />
mis võib omandada kontekstuaalseid tähendusi ‘inferentsiaal’, ‘kvotatiiv’ või ‘miratiiv’.<br />
Lause 32 C on aga tõlgendatav üksnes refereeringuna ehk selles on tegemist invariantse<br />
tähendusega ‘kvotatiiv’. Peatükis 7.1. selgus, et valikuvõimalus koopulapartikli -Dir<br />
osas põhjustas primaarse <strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni (‘direktne’/‘indirektne’)<br />
teravnemise. Kahe <strong>evidentsiaal</strong>se morfeemi – -mIş <strong>ja</strong> imIş koosesinemine minevikus on<br />
morfosüntak-tiline strateegia, mille toel opositsioon muutub veel mitme<strong>ja</strong>olisemaks<br />
ning tekib sekun-daarne <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon domeenis ‘indirektne’. Opositsioon<br />
(32 B) ↔ (32 C) on enamikus kontekstides tõlgendatav kui inferentsiaal/kvotatiiv (vt<br />
Slobin, Aksu 1982: 194).<br />
Seda türgi keele mudelit järgib ka bulgaaria keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem, kus partik-<br />
listunud partitsiip бил ‘olnud’ toimib koos teiste partitsiipidega liitpredikaadis<br />
kvotatiivse strateegiana. Sellel strateegial peatun pikemalt peatükis 9.1.1. Vähem<br />
grammatikalisee-runud kujul võib sellise strateegia olemasolu aimata ka eesti keeles<br />
(sellest peatükis 9.2.).<br />
Bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles võib aspekti vahetus kaudse kõneviisi vormides teki-<br />
tada sekundaarseid <strong>evidentsiaal</strong>seid opositsioone. Aspekti vahetuse <strong>evidentsiaal</strong>setel<br />
dimensioonidel bulgaaria keeles peatun pikemalt peatükkides 9.1.2. <strong>ja</strong> 9.1.3.. Siinkohal<br />
võib öelda seda, et aspektuaalne opositsioon perfektiivne/imperfektiivne omandab<br />
nendes keeltes <strong>evidentsiaal</strong>se väärtuse inferentsiaal/miratiiv. Kvotatiiv on seevastu aga<br />
aspektist sõltumatu.<br />
Tundub, et indirektaali tõlgendus sõltub mitte ainult aspektist, vaid ka verbi<br />
leksikaal-setest omadustest. Slobin <strong>ja</strong> Aksu on näiteks täheldanud, et kui türgikeelne<br />
fraas Kemal gelmiş on mitmeti tõlgendatav, siis lisades morfeemi -miş statiivsele või<br />
eksistentsiaalsele verbitüvele, on nii moodustatud fraasid tõlgendatavad üksnes<br />
kvotatiivsete või miratiiv-setena, nt:<br />
(33) Arabasi yokmuş. (Slobin, Aksu 1982: 194)<br />
‘auto-POSS.3SG NEG.EKSIST-mIş’<br />
66
‘Tal ei olevat autot.’<br />
Sama kehtib vähemalt Balkani slaavi keeltes. Võib oletada, et tegemist on ühelt poolt<br />
laiema semantikaga <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide <strong>ja</strong> teiselt poolt verbi aspekti <strong>ja</strong> tegevus-<br />
laadi universaalsete sõltuvussuhetega.<br />
Leedu keeles on olemas kaks strateegiat, millega saab eritleda <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
alaliiki. Aktiivi partitsiipe kasutatakse kvotatiivi markeerimiseks, kivistunud passiivi<br />
kesksoo par-titsiipe aga inferentsiaali markeerimiseks vrd:<br />
(34) Jis rašąs laišką. (Gronemeyer 1997: 103)<br />
‘Tema.MASK kirjutama-AKT.PREES.PRT.SG.NOM.MASK. kiri-AKK.SG’<br />
‘Ta kirjutavat kir<strong>ja</strong>.’<br />
(35) Jo rašoma laiškas. (Gronemeyer 1997: 103)<br />
‘Tema.MASK-GEN.SG kirjutama-PASS.PREES.PRT.NOM.NEUTR kiri-<br />
NOM.SG’<br />
‘Paistab, et ta kirjutab kir<strong>ja</strong>.’<br />
Seega saab leedu keeles eristada <strong>evidentsiaal</strong>i allsüsteeme tegumoe vahetuse kaudu.<br />
See on võimalik ainult olevikus <strong>ja</strong> minevikus (vastava tempuse partitsiipidega).<br />
Miratiivse tähendusega lauseid saab moodustada nii aktiivsete kui passiivsete<br />
konstruktsioonidega (vt Gronemeyer 1997). Miratiivi markeerimiseks on olemas ka<br />
eriline verbiprefiks (-be), mis lisab <strong>evidentsiaal</strong>i oleviku analüütilistele vormidele<br />
üllatuse või imestuse värvingu.<br />
Evidentsiaali allsüsteemide kujundamisel on oma osa ka niinimetatud emfaatilistel<br />
evi-dentsiaalsetel vormidel. Türgi, bulgaaria, makedoonia, albaania, leedu <strong>ja</strong> harvem ka<br />
eesti keeles kasutatakse pikema temporaalse ahelaga <strong>evidentsiaal</strong>i vorme absoluutsete<br />
tem-puste a<strong>ja</strong>plaanis siis, kui kõnele<strong>ja</strong> pragmaatiline eesmärk on markeerida selgemalt<br />
oma kahtlust propositsiooni tõeväärtuses. Türgi, bulgaaria <strong>ja</strong> eesti keeles võib kõnele<strong>ja</strong><br />
kasu-tada konstruktsiooni olnud V-nud <strong>evidentsiaal</strong>i lihta<strong>ja</strong> vormi V-nud asemel, siis ta<br />
kui tahab suurendada kommunikatiivset distantsi enda <strong>ja</strong> sündmuse vahel (vt näitelause<br />
32 C). Eesti keeles võib kasutada samal eesmärgil ka indikatiivi pluskvamperfekti<br />
67
vorme (EKG II: 36–37). Peatükis 3.2.3. selgus, et leedu keeles kasutatakse <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
oleviku <strong>ja</strong> lihtmineviku vormide asemel vastavaid analüütilisi vorme, et vältida<br />
homonüümiat. Gronemeyeri (1997) andmetel aga analüütilise vormi valik ei ole tingitud<br />
ainult homo-nüümia vältimistaotlusest, vaid sellega markeeritakse suuremat<br />
kahtlusastet:<br />
(36) T÷vas pavargęs. (Gronemeyer 1997: 98)<br />
‘isa PRF-väsima-AKT.PRET.PRT.NOM.SG.MASK’<br />
‘Isa olevat väsinud.’<br />
(37) T÷vas esąs pavargęs. (Gronemeyer 1997: 98)<br />
‘isa olema-AKT.PREES.PRT.NOM.SG.MASK PRF-väsima-AKT.PRET.PRT.<br />
NOM.SG.MASK’<br />
‘Isa olevat(-emf.) väsinud.’<br />
Tendents kasutada pikema temporaalse ahelaga <strong>evidentsiaal</strong>i vorme absoluutsete tem-<br />
puste a<strong>ja</strong>plaanis on kõige kaugemale viidud albaania keeles. Fiedler (1966) märgib, et<br />
admiratiivi perfekti vorme kasutatakse albaania keeles ekspressiivselt preesensi vormide<br />
asemel. Sama kehtib ka imperfekti puhul, kus kasutatakse vastavalt pluskvamperfekti<br />
vorme. Nii asendatakse emfaatiliselt sünteetilist aega sellele vastava perifrastilise<br />
a<strong>ja</strong>vor-miga. Friedman on hiljem (2001) pannud tähele, et albaania admiratiivi süsteem<br />
või-maldab tegelikult kõnele<strong>ja</strong>l valida ühes <strong>ja</strong> samas situatsioonis täiesti vabalt V-fraasi<br />
pikkust. Näitelauses 23 väl<strong>ja</strong> mängitud situatsiooni jätkuosas ilmub juuksur tagauksest,<br />
mille puhul kõnele<strong>ja</strong> võib väljendada oma üllatust järgmiste lausetega:<br />
(38) Ah, k ‘tu qenke!<br />
‘INTERJ DEM.PRON sina-AKK olema-ADM.PREES!’<br />
(39) Ah, k ‘tu paske qen’!<br />
‘INTERJ DEM.PRON sina-AKK olema-ADM.PRF!’<br />
(40) Ah, k ‘tu qenk ‘sh!<br />
‘INTERJ DEM.PRON sina-AKK olema-ADM.IMPRF!’<br />
(41) Ah, k ‘tu pask ‘sh qen’!<br />
68
‘INTERJ DEM.PRON sina-AKK olema-ADM.PLPRF!’ (Friedman 2001)<br />
‘Ah, siin sa oledki!’<br />
V-fraasi valik on ilmselt ikooniline. Kuna emfaasi eesmärk on väite sisust eemaldumine<br />
siis markeeritakse seda pikema (relatiivsema) tempusega. Mida tugevam on olukorra<br />
tajumise hetkel üllatus, s.t mida suurem on kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong>oks temporaalne/situatiivne<br />
distants seisundi <strong>ja</strong> avastamishetke vahel, seda pikema temporaalse ahelaga seda<br />
markee-ritakse. (Friedman 2001)<br />
Täpselt sama ikoonilisuse printsiip kehtib ka teiste mainitud keelte emfaatiliste evi-<br />
dentsiaalsete vormide moodustamises.<br />
Nagu ülalpool selgus, markeerivad türgi <strong>ja</strong> bulgaaria keeles pikendatud temporaalse<br />
ahelaga emfaatilised vormid ka <strong>evidentsiaal</strong>i alaliiki ‘kvotatiiv’ (vt näitelause 32 C).<br />
Miks aga kvotatiivi <strong>ja</strong> dubitatiivi markeerimiseks kasutatakse samu morfosüntaktilisi<br />
stratee-giaid? Võib oletada, et kommunikatiivse distantsi kasv võrdub ontoloogiliselt<br />
suurema kahtlusastmega.<br />
Semantilises teoorias puudub üksmeel <strong>evidentsiaal</strong>suse eriliikide vahekorra kohta<br />
mo-daalsusega. Ühelt poolt võib väita, et kvotatiiv on põhifunktsioonilt täiesti<br />
objektiivne, kuna ta tähistab mitte seda, mida kõnele<strong>ja</strong> usub, vaid seda, mida ta on<br />
teis(t)elt kuulnud. Näiteks albaania keele admiratiivi kvotatiivsetes kasutustes on<br />
modaalne hinnang kõige nõrgem (Eintrei 1982: 111–112). Samas on aga Plungian<br />
märkinud, et kvotatiivi puhul on suhe kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> sündmuse vahel kõige kaudsem. Mida<br />
kaudsem on aga kõnele<strong>ja</strong> suhe sündmusega, seda rohkem katsub ta väitest<br />
distantseeruda, lisades modaalsust (Plungian 2001: 352–354). Türgi <strong>ja</strong> bulgaaria keele<br />
sekundaarsed kvotatiivid kinnitavad Plungiani tõdemust. Võib arvata, et kvotatiivi<br />
eksplitsiitseks markeerimiseks kasutatakse evident-siaalse hierarhia madalamal tasemel<br />
juhuslikult neid samu vahendeid, mis eksplitseerivad kõrgemal tasemel dubitatiivi.<br />
Ilmselt on aga need kaks tähendust ka semantiliselt <strong>ja</strong> prag-maatiliselt omavahel seotud.<br />
7.3. Narratiivsed kasutused<br />
69
Aikhenvald märgib (2000: 84), et nendele süsteemidele, mis markeerivad primaarset<br />
opo-sitsiooni ‘indirektne’/‘kõik muu’, on omane kasutus narratiivis.<br />
Selliseid laiema semantikaga süsteeme leidub Balkani keeltes. Balkani keeleliidu<br />
kes-kusele lähedal asuvates keeltes – bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania keeles, on aorist<br />
nar-ratiivis põhiline aeg (Asenova 2002: 254). Aorist on narratiivi edendav,<br />
sündmustikku arendav tempus. Perfekt seevastu ei ole narratiivne tempus (Lindstedt<br />
2000a: 366). Kui aga perfekti vormid reanalüüsiti kaudse kõneviisi aoristi või muu<br />
lihta<strong>ja</strong> vormideks, hakati neid kasutama sellistes narratiivides, mis edastavad mitte<br />
kõnele<strong>ja</strong> isiklikke, vaid teiste kogemusi. Sama areng toimus türgi mIş-morfeemi<br />
kasutuses. Narratiivis, milles jutt käib kõnele<strong>ja</strong> poolt tunnistamata sündmusest, on see<br />
morfeem tänapäeval põhiline narra-tiivi kand<strong>ja</strong> (Johanson 2003: 287).<br />
Balkani keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>i vormide põhiline funktsionaalne domeen rahvanarra-<br />
tiivid, mis ka<strong>ja</strong>stavad väl<strong>ja</strong>spool keelkonna argikogemusi asuvaid sündmusi. Sellised<br />
rah-vanarratiivid on näiteks müüdid, muinasjutud, rahvalaulud <strong>ja</strong> nal<strong>ja</strong>d. Evidentsiaali<br />
vormid asendavad neis a<strong>ja</strong>loolist preesensit (vt Slobin, Aksu 1982: 187; Demina 1959:<br />
371; GBE II: 361; Fiedler 1966; Duchet, Përnaska 1996). 45<br />
Kuigi kõikides Balkani <strong>areaali</strong> keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>i narratiivne kasutus tavaline,<br />
on selle kasutuse kitsamad funktsionaalsed väl<strong>ja</strong>d keeliti mõnevõrra erinevad. Näiteks<br />
türgi keeles kasutatakse dokumenteeritud a<strong>ja</strong>looliste sündmuste puhul tavaliselt DI-<br />
morfeemi (Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç, Slobin 1986). Bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong><br />
albaania keeles on, vastupidi, <strong>evidentsiaal</strong>i vormide kasutus a<strong>ja</strong>lookir<strong>ja</strong>nduses<br />
aktsepteeritud (vt Asenova 2002: 255; bulgaaria keele kohta ka GBE II: 361; Demina<br />
1959: 371).<br />
Balti <strong>areaali</strong> keeltes toimivad rahvanarratiivi predikaatidena tihti üksik mineviku par-<br />
titsiibid. Üksik mineviku partitsiipide kasutus sellistes narratiivides on ilmselt vanem<br />
45 On teateid, et vormi valik võib sõltuda žanrist. Duchet <strong>ja</strong> Përnaska andmetel (1996: 44) kasutatakse<br />
albaania keeles muinasjuttudes admiratiivi preesensi <strong>ja</strong> imperfekti vorme, eepilises luules aga admira-tiivi<br />
perfekti vorme. Perfekti vormide kasutus rahvalauludes võib aga osaliselt olla tingitud värsi rütmist, n-ö<br />
“värsitäit<strong>ja</strong>” funktsioonist (Fiedler 1966: 564). Teistest keeltest sellise žanrisõltuvuse kohta andmeid ei<br />
ole.<br />
70
kui nende funktsioon <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana (Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999).<br />
Aikhenvald kirjutab (2000: 84), et ‘kvotatiiv’/‘kõik muu’ süsteeme iseloomustab tihti<br />
kvotatiivsete vormide kasutus folklooris. Eesti <strong>ja</strong> läti keele kivistunud kvotatiivi mor-<br />
feeme sellises funktsioonis aga kasutada ei saa. Ilmselt on see võimatu nende<br />
olevikulise päritolu tõttu.<br />
Narratiivsete kasutuste puhul on tegemist rutiinistunud väljendusega, kus<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i vormid ei markeeri kõnele<strong>ja</strong> suhtumist, vaid ainult informatsiooni allikat <strong>ja</strong><br />
seda kogu teksti tasandil. Nende puhul ei püüa kõnele<strong>ja</strong> vältida vastutust, vaid ta<br />
markeerib tihti anonüümse, kuid kõrgema autoriteediga informatsiooni allikat. Selline<br />
rutiinistumine tähendab grammatilise väljenduse kompakteerimist. Kõnele<strong>ja</strong> hakkab<br />
kordama järje-kindlalt diskursis varem kasutatud väljendeid ega otsi muid<br />
väljendusviise (vt Hopper, Traugott 1994: 65).<br />
Iseenesest on grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i teke aga ilming keele struktuuri derutinisee-<br />
rimise püüdluse kohta. Sellepärast tuleb otsida vastust küsimusele, kas kaudse kõneviisi<br />
vormide kasutamine folkloorilistes narratiivides on kategooria tekkimisest vanem või<br />
mitte. Kui tegemist on vanema kasutusega, ei saa rääkida kaudse kõneviisi<br />
sekundaarsest rutiinistumisest rahvanarratiivides (sellest veel peatükis 8.1.).<br />
Sünkroonias toimivad kaudse kõneviisi vormid kindlasti diskursi derutiniseeri<strong>ja</strong>tena.<br />
See on hästi tuntav näiteks tänapäeva bulgaaria keeles, kus niinimetatud emfaatilisi<br />
kaudseid vorme võib kasutada tavaliste kaudsete vormide kõrval, selleks et rõhutada<br />
oma kriitilist suhtumist mingil momendil narratiivis (GBE II: 361). Otsides uusi moo-<br />
duseid vanade as<strong>ja</strong>de ütlemiseks, derutiniseerib kõnele<strong>ja</strong> väljendust.<br />
7.4. Pragmaatilised <strong>ja</strong> muud eritähendused<br />
Sõltuvalt pragmaatilistest teguritest võivad <strong>evidentsiaal</strong>id edastada kas positiivse hin-<br />
nangu (positiivse üllatuse, komplimendi) või negatiivse hinnangu (negatiivse üllatuse,<br />
põlguse jne). Pragmaatiliste tulemuste skaala varieerub kõige rohkem laiema<br />
semantikaga süsteemides (vt Slobin, Aksu 1982).<br />
71
Lisaks sellele on Balkani <strong>evidentsiaal</strong>setele süsteemidele omased mõningad erikasu-<br />
tused, mille suhe <strong>evidentsiaal</strong>i keskse funktsiooniga on sünkroonias vähem läbipaistev.<br />
Näiteks türgi lastekeeles kasutatakse väikelaste või loomade poole pöördudes morfeemi<br />
-miş. Peale selle on registreeritud <strong>evidentsiaal</strong>i kasutusi türgi keeles ka armunute<br />
suhtluses ning unenägude edasiandmisel. 46 Evidentsiaali vorme võib harvadel juhtudel<br />
kasutada unenägude edasiandmiseks ka bulgaaria <strong>ja</strong> makedoonia keeles (eriti unenäo<br />
kõige ebare-aalsemate osade edasiandmiseks) (vt Friedman 2003: 210). Slobini <strong>ja</strong> Aksu<br />
arvates on selliste kasutuste vahel ühine see, et nad omavad normaalse diskursiga<br />
võrreldes irreaal-semat väärtust. Nii on nende arvates seletatavad ka rutiinistunud<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i kasutused müütides <strong>ja</strong> rahvajuttudes (Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç,<br />
Slobin 1986).<br />
Eraldi on vaadeldavad sellised kasutused, kus <strong>evidentsiaal</strong>i vormid toimivad diskursi<br />
formantidena. Sellised on <strong>evidentsiaal</strong>i anafoorilised funktsioonid dialoogis, kus<br />
kõnele<strong>ja</strong> väljendab umbusku informatsiooni tõeväärtuse suhtes, jäljendades<br />
vestluskaaslase kõne-akti:<br />
(42) Една звезда падна, – каза Мартин. Умря някой. – Умрял ... знаеш ти ...<br />
бабини деветини ... (bg) (Demina 1959: 343)<br />
‘üks täht kukkuma-AOR.3SG –ütlema-AOR.3SG Martin. surema-AOR.3SG<br />
keegi. – surema-PRF.PRT.MASK ... teadma-PREES.3SG sina ... vana-naise-<br />
PL loba-PL’<br />
‘“Täht langes”, ütles Martin. “Keegi suri.” – “Keegi olevat surnud! ... tead sina<br />
küll, ... vananaiste loba.”’<br />
Evidentsiaal toimib siin diskursiivse anafoorina. Evidentsiaali vorme saab nii kasutada<br />
kõikides vaadeldavates keeltes. Eriti omane on see aga albaania keele <strong>evidentsiaal</strong>i süs-<br />
teemile. See tuleneb ilmselt sellest, et albaania keele admiratiivi kasutatakse sageli dia-<br />
loogis (vt Fiedler 1966; Duchet, Përnaska 1996).<br />
46 Selliseid kasutusi silmas pidades on B. Joseph tõmmanud huvitavaid lingvistilisi paralleele selliste tü-<br />
poloogiliste kategooriate nagu ‘<strong>evidentsiaal</strong>’ <strong>ja</strong> ‘deminutiiv’ vahel (vt Joseph 2003: 309–310).<br />
72
7.5. Süsteemide kognitiivsed alused<br />
Sellised laused nagu lause 43 eesti keeles tõestavad, et eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>se<br />
süsteemi kognitiivsed alused ei peitu kõnele<strong>ja</strong> füüsilises osalemises situatsioonis, vaid<br />
tema tead-vuse osalemises või mitteosalemises selles:<br />
(43) Ma olin nii purjus, et ma olevat trepikotta magama jäänud.<br />
Va<strong>ja</strong>dus refereerida teisi inimesi meid endid puudutava informatsiooni edastamiseks<br />
tekib ainult siis, kui me ei ole teadlikud, mis meiega juhtus. Sellised kaudse kõneviisiga<br />
vormis-tatud propositsioonid, kus kõnele<strong>ja</strong> osaleb sündmuses füüsiliselt, kuid mitte<br />
teadlikult, on eesti <strong>ja</strong> läti keeles alati deiktilised minevikud, sest nad markeerivad<br />
kõnehetkest väl<strong>ja</strong>s-pool asuvat informatsiooni allikat.<br />
Erinevalt eesti <strong>ja</strong> läti keelest on Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele <strong>evidentsiaal</strong>setes süstee-<br />
mides ‘kvotatiiv’ ainult varianttähendus. Need süsteemid katavad ka selliseid situatsi-<br />
oone, kus kõnele<strong>ja</strong> väide baseerub tema enda poolt kogutud või momendil saadaval ole-<br />
vatel andmetel, sellepärast võivad need viidata kõnehetkele endale ehk toimida<br />
deiktiliste olevikena. Nii näiteks on järgmistes näidetes, erinevalt näitelausest 43,<br />
kõnele<strong>ja</strong> ise infor-matsiooni allikas. Lauses 44 tõdeb türgikeelne kõnele<strong>ja</strong> pärast<br />
ärkamist, et ta on ko-gemata magama jäänud. Lauses 45 avastab bulgaarlane üllatusega,<br />
et tema taskus ei olegi raha. Lauses 46 jõuab aga leedu kir<strong>ja</strong>nik äkki selgusele, et tema<br />
raamat on valmis saanud:<br />
(44) Uyumuşum. (Slobin, Aksu 1982: 192)<br />
‘magama-mIş-1SG’<br />
‘Olen magama jäänud(-ev).’<br />
(45) Нямал съм пари!<br />
‘omama.NEG-PRF.PRT olema.1SG raha-PL’<br />
‘Mul ei ole(-ev.) raha!’<br />
(46) Aš parašęs naują knygą!? (Gronemeyer 1997: 99)<br />
73
‘mina-NOM PRF-kirjutama.AKT.PRT.NOM.SG.MASK uus-AKK raamat-<br />
AKK’<br />
‘Olengi uue raamatu valmis kirjutanud(-ev.)!?’<br />
Erinevalt eesti <strong>ja</strong> läti keele süsteemidest ei toetu Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süs-<br />
teemid opositsioonile teadlik/mitteteadlik osalus, vaid millelegi raskemini tabatavale,<br />
mida Aksu <strong>ja</strong> Slobin nimetavad teadvuse valmidusastmeks assimileerida informatsiooni.<br />
Aksu <strong>ja</strong> Slobin väidavad, et türgi keele <strong>evidentsiaal</strong>i lahtimõtestamise võtmeks on<br />
sellised situatsioonid, milles informatsioon jääb mõneks a<strong>ja</strong>ks teadvuse perifeeriasse <strong>ja</strong><br />
mida mõistus ei ole kohe valmis assimileerima (Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç, Slobin<br />
1986). Viimane märkus seletab väga hästi Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süsteemide<br />
miratiivseid kasutusi, mille puhul toimub psühholoogiline distantseerumine sündmusest.<br />
Teadvuse perifeersusega on seletatavad ka <strong>evidentsiaal</strong>i kasutused unenägude<br />
edasiandmisel.<br />
Sama oluline on küsimus, kas kõnele<strong>ja</strong> markeerib <strong>evidentsiaal</strong>i vormi valides<br />
informat-siooni allikat või pigem oma suhtumist informatsiooni sisusse. Eesti <strong>ja</strong> läti<br />
keele kvota-tiivi süsteemide puhul ei ole kahtlust, et nende süsteemide peamine<br />
funktsioon on infor-matsiooni allika markeerimine. Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele<br />
süsteemide puhul ei saa olla nii kindel, kumb nendest kahest tähendusest on invariantne.<br />
Deskriptiivsed grammatikad on tihti tõstnud esile informatsiooni allikat (vt GBE II: 351;<br />
Koneski 1967: 496–499). Friedman on oma arvukates kirjutistes (1978, 1981, 1982,<br />
1986, 1988, 1997, 2000, 2003) püüdnud kummutada Balkani keelte kodumaises<br />
grammatika-alases kir<strong>ja</strong>nduses levinud traditsiooni <strong>ja</strong> väitnud, et nende keelte<br />
<strong>evidentsiaal</strong>id markeerivad kõnele<strong>ja</strong> suh-tumist. Friedmani teooria ei seleta aga kahte<br />
as<strong>ja</strong>olu.<br />
Esimesest kirjutab Fitneva (2001) oma eksperimentaalses uurimuses<br />
propositsioonide usaldatavuse kohta bulgaaria keeles. Juhul, kui bulgaaria keele<br />
kaudsed vormid markee-rivad informatsiooni allikat, jääb hinnangu andmine kuula<strong>ja</strong>le.<br />
Juhul aga, kui need vormid markeerivad kõnele<strong>ja</strong> suhtumist, sisaldub hinnang juba<br />
kõnele<strong>ja</strong> väljendis. Esimesel juhul peaks propositsiooni usaldatavus varieeruma, teisel<br />
juhul olema konstantne. Kummaga on tegemist, saab teada uurides, kas antud lause<br />
74
usaldatavusaste varieerub kontekstis või mitte. Fitneva viib erinevas vanuses laste seas<br />
läbi testi, mille tulemused tõestavad, et bul-gaaria keeles <strong>evidentsiaal</strong>sete lausete<br />
usaldusaste kontekstis varieerub. Seega on nende lausete peamine tähendus markeerida<br />
informatsiooni allikat.<br />
Teine as<strong>ja</strong>olu on Balkani keelte <strong>evidentsiaal</strong>ide rutiinistunud kasutus folkloorilistes <strong>ja</strong><br />
a<strong>ja</strong>loolistes narratiivides. Vähemalt sellistes kontekstides on <strong>evidentsiaal</strong>i vormide pri-<br />
maarne funktsioon viitamine allikale <strong>ja</strong> mitte suhtumisele. Rahvanarratiivides on allikas<br />
kõrgem autoriteet, mille informatsiooni tõeväärtust usutakse. See tähendab, et sellistes<br />
kasutustes ei ole jutusta<strong>ja</strong> eesmärk vältida vastutust, vaid markeerida allikat (Duchet,<br />
Përnaska 1996: 44). Veelgi selgemini tuleb allika markeerimine <strong>evidentsiaal</strong>i kasutuse<br />
puhul esile bulgaaria a<strong>ja</strong>lookir<strong>ja</strong>nduses (vt GBE II: 354), kus suhtumise markeerimine<br />
on välistatud.<br />
75
8. Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i väl<strong>ja</strong>kujunemine<br />
Aikhenvald teeb selget vahet puhta <strong>evidentsiaal</strong>i <strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>suse strateegia vahel.<br />
Kee-les kujuneb <strong>evidentsiaal</strong>suse strateegia siis, kui mõni muu <strong>grammatiline</strong> kategooria<br />
või vorm laiendab oma funktsionaalsemantilist väl<strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>setele tähendustele.<br />
Gram-matikalisatsiooni kaudu võib <strong>evidentsiaal</strong>suse strateegiast kujuneda iseseisev<br />
grammati-lise <strong>evidentsiaal</strong>i süsteem. Selles süsteemis on ‘<strong>evidentsiaal</strong>ne’ juba<br />
invariantne tähendus <strong>ja</strong> kategooria on markeeritud monofunktsionaalse grammatilise<br />
tunnuse või sõnaga. Inva-riantne tähendus tuleb esile iga selle tunnuse või sõna<br />
esinemisjuhus. (Aikhenvald 2000: 5–16)<br />
Järgnevalt uurin, kuidas tekivad vaadeldavates keeltes <strong>evidentsiaal</strong>sed strateegiad <strong>ja</strong><br />
kuidas need strateegiad võivad edasi kujuneda grammatilisteks <strong>evidentsiaal</strong>ideks.<br />
Esiteks tuleb otsida naaberkategooriate kasutusega kaasnevaid pragmaatilisi<br />
implikatsioone. Sel-liste pragmaatiliste implikatsioonide tuvastamine diskursis on<br />
oluline just sellepärast, et siin peituvad potentsiaalsed <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
grammatikalisatsiooni allikad. Tavaliselt on grammatikalisatsiooni algastmed<br />
nähtamatud (Hopper, Traugott 1994: 75), sellepärast tuleb otsida väiksemaidki nihkeid<br />
semantiliste väl<strong>ja</strong>de markeerituses.<br />
Tüpoloogiliselt hakkavad partitsiibid <strong>ja</strong> nominalisatsioonid sageli moodustama per-<br />
fekte <strong>ja</strong> muid minevikke. Samal a<strong>ja</strong>l kasutatakse partitsiipe <strong>ja</strong> nominalisatsioone tihti ka<br />
komplementaarse strateegiana. Vaadeldavate keelte hulgas võib eristada kolme arengu-<br />
liini:<br />
1) minevik <strong>ja</strong>/või perfekt → <strong>evidentsiaal</strong>;<br />
2) partitsiibid või muud nominalisatsioonid komplementaarse strateegiana → evident-<br />
siaal;<br />
3) <strong>evidentsiaal</strong>se morfosüntaksi laenamine teisest keelest.<br />
Esimene arengurada on kõige omasem Balkani <strong>areaali</strong> keeltele, teine Balti <strong>areaali</strong> keel-<br />
tele, kolmas on ainult marginaalselt esindatud.<br />
76
Partitsiipide <strong>ja</strong> nominalisatsioonide toimimine <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana on loomu-<br />
likus korrelatsioonis nende varasemate morfosüntaktiliste funktsioonidega. Nagu allpool<br />
selgub, on varasemad funktsioonid sünkroonias üldiselt produktiivsed. See tähendab, et<br />
enamikus vaadeldavates keeltes esineb <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia. Sellised on Balkani<br />
are-aali keeled <strong>ja</strong> leedu keel. Läti <strong>ja</strong> eesti murretes ning liivi keeles on samuti olemas<br />
erine-vaid <strong>evidentsiaal</strong>seid strateegiaid. Läti <strong>ja</strong> eriti eesti kir<strong>ja</strong>keele normeeritud kasutus<br />
aga kujutab endast puhast grammatilist <strong>evidentsiaal</strong>i. Üleminek <strong>evidentsiaal</strong>selt<br />
strateegialt grammatilisele <strong>evidentsiaal</strong>ile on kir<strong>ja</strong>keeltes osaliselt kunstlikult<br />
forsseeritud.<br />
Grammatikalisatsioon on ühesuunaline protsess (Hopper, Traugott 1994: 79). Ühe-<br />
suunalised on grammatikalisatsioonid aspekt → tempus → <strong>evidentsiaal</strong> (nt trg morfeem<br />
-miş) ning deontiline → (episteemiline) → <strong>evidentsiaal</strong>ne (ee pidama verb). Põhilised<br />
muutusmehhanismid grammatikalisatsiooniprotsessis on reanalüüs <strong>ja</strong> analoogia.<br />
Esimene tähendab sisuliselt reeglimuutust, teine aga reegli üldistumist. Reanalüüs<br />
modifitseerib süvastruktuuri <strong>ja</strong> hiljem analoogia korrastab pindstruktuuri (Hopper,<br />
Traugott 1994: 16, 63). Näiteks eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>se süsteemi kujunemises on<br />
mänginud rolli mõlemad mehhanismid. Grammatiline kategooria tekkis süntaktilise<br />
reanalüüsi tulemusena, hiljem on nii elav keel ise kui ka kir<strong>ja</strong>keele normeeri<strong>ja</strong>d<br />
kasutanud analoogia printsiipi pind-struktuuri korrastamiseks.<br />
Järgnevalt püüan üksikas<strong>ja</strong>likult käsitleda grammatikalisatsiooniprotsessi etappe <strong>ja</strong><br />
muutusmehhanisme vaadeldavates keeltes.<br />
8.1. Perfekti semantika laienemine<br />
Grammatikalisatsiooniteooria on otsinud kriteeriume, mille järgi valitakse sobivaid sõnu<br />
<strong>ja</strong> morfeeme, mida inkorporeerida grammatikasse. Tähtsad selektsioonitegurid on<br />
seman-tiline sobilikkus, kontekstuaalsed (nii loogilised kui pragmaatilised) järeldused<br />
ning struk-tuurilised kahemõttelisused, mis tekivad sellistest järeldustest. (Hopper,<br />
Traugott 1994: 52)<br />
77
Perfekt on <strong>grammatiline</strong> aeg, mis paljudes keeltes vastab nendele kriteeriumitele suu-<br />
repäraselt. Euroopa keelte võrdlus näitab, et perfekt on tüpoloogiliselt sagedane, kuid<br />
ebastabiilne tempus, mis on aldis mitmesugustele regrammatikalisatsioonidele<br />
(Lindstedt 2000a: 336). On teada, et mitmete Euraasia keelte <strong>evidentsiaal</strong>sete<br />
süsteemide aluseks on <strong>evidentsiaal</strong>ne perfekt (vt Aikhenvald 2000: 15). Need<br />
<strong>evidentsiaal</strong>sed perfektoiidid või-vad olla grammatikaliseerunud suuremal või<br />
väiksemal määral.<br />
Muutusteahel perfekti arengus <strong>evidentsiaal</strong>iks on järgmine:<br />
1) resultatiiv ><br />
2) oleviku relevantsusega minevik (prototüüpne perfekt) ><br />
3) kaotab oma algupärased temporaalsed dimensioonid; hakkab tähistama üha rohkem<br />
üldist (temporaalselt markeerimata) minevikku; muutub indefiniitseks minevikuks ><br />
4) indefiniitne minevik ei luba täpset viitamist; distants a<strong>ja</strong>s, ruumis <strong>ja</strong> reaalsuses ><br />
5) <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia ><br />
6) <strong>grammatiline</strong> <strong>evidentsiaal</strong> //<br />
Lindstedti (2000a) järgi on arengusuund resultatiiv → olevikuline relevantsus (proto-<br />
tüüpne perfekt) → indefiniitne minevik tüpoloogiliselt väga tavaline. Esimene muutus<br />
(resultatiiv → prototüüpne perfekt) toob kaasa aspektuaalsete omaduste nõrgestamise.<br />
Prototüüpne perfekt sisaldab definitsiooni järgi kahte tähenduskomponenti: (i)<br />
mineviku-lise situatsiooni relevantsust oleviku seisukohalt <strong>ja</strong> (ii) lahusolu teistest<br />
mineviku faktidest – mittenarratiivsust. Seega perfekt ei ole narratiivne aeg. Järgmine<br />
ülekanne viib proto-tüüpselt perfektilt indefiniitsele minevikule. Indefiniitse mineviku<br />
kohta võib kasutada ka terminit kogemuslik (eksperentsiaalne) perfekt. Sellised<br />
perfektid esinevad tüüpiliselt küsimustes ning eituses koos selliste indefiniitsete<br />
adverbidega nagu kunagi. 47 Nel<strong>ja</strong>ndas etapis tekivad indefiniitse mineviku narratiivsed<br />
funktsioonid.<br />
Lindstedt võtab kokku, et ‘oleviku relevantsus’ on perfekti keskne <strong>ja</strong> prototüüpne tä-<br />
hendus, kuigi ei ole olemas perfekte, mille <strong>ja</strong>oks see oleks ainuke tähendus. Lisaks ole-<br />
47 Üks võimalikke seletusi, miks eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem ei laiene küsilausetele, on see, et see ei<br />
ole perfektipõhine.<br />
78
viku relevantsusele sisaldab perfekti semantika vähemalt üht järgmistest tähenduskom-<br />
ponentidest: resultatiivsust, kogemuslikkust (indefiniitne minevik), inferentsiaali <strong>ja</strong>/või<br />
kvotatiivi. (Lindstedt 2000a).<br />
Perfekti erinevad <strong>evidentsiaal</strong>sed tähendused on kujunenud erineval a<strong>ja</strong>l. Inferentsi-<br />
aalsed tähendused on sisaldunud ilmselt juba resultatiivi semantikas (vt Comrie 1995:<br />
108–110; Willet 1988: 61, 79, 81). Järeldus minevikus toimunud sündmuse kohta on<br />
teh-tud sellest jäänud resultaadi põh<strong>ja</strong>l kõikides perfekti arenguetappides. Miratiivsed<br />
kasu-tused on tulnud esile koos eksperentsiaalse perfekti tekkimisega. Umbes samal a<strong>ja</strong>l<br />
on hakanud kujunema kvotatiivi funktsioonid. Kui kõnele<strong>ja</strong> rekonstrueerib sündmuse<br />
selle tagajärgede põh<strong>ja</strong>l, tähendab see, et ta ei ole ise seda näinud. See implikatsioon<br />
gene-reerib kvotatiivseid <strong>ja</strong> ka erinevaid modaalseid (presumptiivseid vms) tähendusi.<br />
Perfekti astmeline areng <strong>evidentsiaal</strong>iks on seletatav loogika terminitega. Loogika<br />
mehhanism on abduktsioon: diskursi raames funktsioneeriv tulemus konstrueerib<br />
seaduse, mille alusel järeldatakse, milline peaks olema üksikjuhtum (Hopper, Traugott<br />
1994: 39–44). Järeldus võib aga osutuda vääraks <strong>ja</strong> nii toimub muutus (vt Guentchéva<br />
1990: 48–49; Duchet, Përnaska 1996: 34).<br />
Balkani <strong>areaali</strong> <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid laienevad kõigile kolmele <strong>evidentsiaal</strong>sele<br />
tähendusele. Sellest nähtub, kuidas grammatikalisatsiooniprotsessi varasemad etapid<br />
võivad olla sünkroonias produktiivsed. Diakroonias on aga perfekti regrammatikalisat-<br />
sioon kõige paremini jälgitav bulgaaria keeles, kuna see keel on kõige varem dokumen-<br />
teeritud. Bulgaariakeelseid kir<strong>ja</strong>likke allikaid on saadaval alates üheksandast sa<strong>ja</strong>ndist. 48<br />
Tänapäeval tugineb bulgaaria keeles <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem vormidele, mis on muinas-<br />
slaavi keele perfekti järglased. A<strong>ja</strong>looliselt oli bulgaaria keeles perfekti primaarne funkt-<br />
sioon väljendada resultatiivsust. Perfekt oli ka see <strong>grammatiline</strong> tempus, mis ühendas<br />
minevikku olevikuga (s.o prototüüpne perfekt). Võrreldes vanabulgaaria (kirikuslaavi)<br />
keelega, kasvas perfekti kasutussagedus keskbulgaaria perioodis. Perfekti kasutussfääri<br />
48 Teatavasti on esimesed kir<strong>ja</strong>likud allikad turgi keelkonnas esimestest slaavikeelsetest allikatest va-<br />
nemad. Turgi kir<strong>ja</strong>keelte a<strong>ja</strong>loo tundmine ei aita aga palju kaasa grammatikalisatsiooniprotsesside val-<br />
gustamisele, sest <strong>evidentsiaal</strong>ne perfekt on registreeritav juba esimestes turgi kir<strong>ja</strong>likes allikates – kahek-<br />
sandast sa<strong>ja</strong>ndist pärit Orhaani tekstides (Tekin 1968: 192–198).<br />
79
laienemisel oli nii stilistilisi kui ka grammatilisi dimensioone. Keskbulgaaria keeles ta-<br />
ganes aorist ekspressiivsetest narratiividest. Vastandus perfekt/narratiivne minevik hak-<br />
kas taganema juba varem, kuna seoses morfoloogilise aspekti kerkimisega hakkas uus<br />
perfektiivse aspekti kategooria väljendama resultatiivsust <strong>ja</strong> oleviku relevantsust<br />
(Lindstedt 2000a: 372). Nii muutus perfekt ise indefiniitseks minevikuks. Indefiniitse<br />
mi-neviku funktsioon eksperentsiaalse perfektina kutsus esile miratiivseid kasutusi.<br />
Täna-päeva bulgaaria keeles on perfektiivse verbi perfekti vormid tõlgendatavad oleviku<br />
rele-vantsusega perfektina, imperfektiivse verbi perfekti vormid aga eksperentsiaalse<br />
per-fektina (Lindstedt 2000a: 370). Ilmselt kogemuslik funktsioon genereeris<br />
miratiivseid kasutusi. Bulgaaria keeles (nagu ka makedoonia <strong>ja</strong> türgi keeles)<br />
moodustatakse mira-tiivseid lauseid enamasti ESSE <strong>ja</strong> HABERE verbidega. 49<br />
Perfektiivse aspektiga perfekti vormid aga genereerivad oma oleviku relevantsuse tõttu<br />
inferentsiaalseid kasutusi.<br />
Evidentsiaalne perfekt kujunes ilmselt keskbulgaaria perioodi lõpus kaudseks kõne-<br />
viisiks. See muutus on vaadeldav kui osa üldisest tendentsist, mis viis aoristi väl<strong>ja</strong>tõrju-<br />
miseni <strong>ja</strong> perfekti funktsioonide laiendamiseni (Asenova 2002: 240–274). Ühes<br />
domeenis aga perfekti semantika kitsenes. Perfekt kaotas võime väljendada<br />
tegevust/seisundit, mille nägi<strong>ja</strong>ks on olnud kõnele<strong>ja</strong> ise (vt Lötzsch 1971: 181;<br />
Friedman 1986: 179). Bul-gaaria keele <strong>evidentsiaal</strong>i a<strong>ja</strong>loos oli esitatud<br />
grammatikalisatsiooniahela nel<strong>ja</strong>s etapp murranguline. Metafoorilise ülekande kaudu<br />
analüüsiti a<strong>ja</strong>list distantsi kommunikatiivse distantsina (vt Fleischman 1989). Nii<br />
hakkasid indefiniitse mineviku vormid toimima kvo-tatiivse strateegiana.<br />
Nende protsesside kaudu muutus bulgaaria keele perfekt indirektaaliks. 50 Indirektaa-<br />
lile liideti pragmaatilise järeldusena tähenduselement ‘kahtlus’. Kahtlus on aga mira-<br />
tiivsete fraaside presupositsioon (Darden 1977). Nii kasvasid väl<strong>ja</strong> miratiivsed<br />
kasutused, mis mahtusid varem tekkinud formaalsesse raamistikku<br />
49 Muude seisundiverbidega on miratiivsed kasutused haruldasemad (Friedman 1978: 117).<br />
50 Lindstedt võtab kokku, et bulgaaria keele perfekti arengurada on selgelt kahenenud. Üks peamine<br />
funktsioon on eksperientsiaalne <strong>ja</strong> mittenarratiivne, teine on indirektiivne <strong>ja</strong> narratiivne. (Lindstedt 2000a:<br />
377)<br />
80
perfektiivne/imperfektiivne aspekt ≈ prototüüpne/eksperentsiaalne perfekt.<br />
Pragmaatilisest järeldusest ‘kahtlus’ tek-kisid ka episteemilised tähendused ‘dubitatiiv’<br />
<strong>ja</strong> ‘presumptiiv’.<br />
Üldjoontes sarnased protsessid leidsid aset ka teistes Balkani keeltes. Makedoonia<br />
kir<strong>ja</strong>keeles võivad vana perfekti vormid toimida tänapäeval peale indefiniitse mineviku<br />
<strong>ja</strong> <strong>evidentsiaal</strong>i ka definiitse minevikuna. Selle poolest on makedoonia keel bulgaaria<br />
keelega võrreldes ühe astme võrra lähemal teistele slaavi keeltele, kus perfektid on muu-<br />
tunud markeerimata minevikeks, mis asendavad sünteetilisi minevikuaegu. Türgi<br />
perfekti grammatikalisatsiooni rada on identne bulgaaria perfekti omaga: resultatiiv →<br />
proto-tüüpne perfekt → indefiniitne minevik → indirektaal → modaalsed tähendused<br />
(vt Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç, Slobin 1986; Johanson 1998). Perfekti a<strong>ja</strong>loolist<br />
arengut kopeerib ka perfekti areng türgi lastekeeles (Slobin, Aksu 1982; Aksu-Koç,<br />
Slobin 1986).<br />
Ka ülejäänud Balkani (<strong>ja</strong> ka kaukaasia <strong>ja</strong> permi) keeltes on <strong>evidentsiaal</strong>sed<br />
strateegiad kasvanud väl<strong>ja</strong> resultatiivsest perfektist, läbides samu protsesse (vt<br />
Serebrennikov 1960: 266; Haarmann 1970: 65, 80). Üldiselt moodustatakse opositsiooni<br />
definiitne minevik / indefiniitne minevik puhul <strong>evidentsiaal</strong> indefiniitse mineviku<br />
vormidest (vt Haarmann 1970: 38, 82, 85; Willet 1988: 75).<br />
Balti <strong>ja</strong> läänemeresoome keeltes võib perfekti <strong>ja</strong> pluskvamperfekti vorme kasutada<br />
indirektaalses tähenduses (Ikola 1953: 51–58, Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999:<br />
143). Nii näiteks on eesti <strong>ja</strong> läti keeles indikatiivi liitaegadel sekundaarne kasutus, mis<br />
väl-jendab informatsiooni kaudsust. Perfekti <strong>ja</strong> pluskvamperfekti anterioorsus<br />
võimaldab inferentsiaalseid kasutusi ehk järelduste tegemist varem toimunud sündmuse<br />
kohta. Distants kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> sündmuse vahel muutub metafoorilise ülekande kaudu ka<br />
distantsiks kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> informatsiooni vahel (Fleischman 1989).<br />
8.1.1 Formaalsed protsessid<br />
Üleminek nel<strong>ja</strong>ndalt etapilt viiendale tõi kaasa suurema osa keelte puhul ka perfekti vor-<br />
mide ikoonilise kohendumise uute funktsioonidega. Kõikides vaadeldavates keeltes<br />
peale albaania keele hakati <strong>evidentsiaal</strong>sust väljendama elliptiliste perfekti vormidega,<br />
81
samal a<strong>ja</strong>l kui vana perifrastiline perfekt toimis edasi prototüüpse perfektina või<br />
indefiniitse minevikuna. Albaania keeles oli aga <strong>evidentsiaal</strong>suse kategoriseerumise<br />
tõukeks perfekti inversioon. Aglutineeritud abiverbiga invertiivne perfekt hakkas<br />
toimima <strong>evidentsiaal</strong>ina, samal a<strong>ja</strong>l kui vana perifrastiline perfekt jäi edasi toimima<br />
perfektile lähedastes funktsioo-nides.<br />
Balkani slaavi keelte perfekti muutumine indefiniitseks minevikuks <strong>ja</strong> tendents jätta<br />
abiverb väl<strong>ja</strong> olid tõenäoliselt omavahel seotud. Ellips muutus regulaarseks ainult kol-<br />
mandas isikus <strong>ja</strong> see oli tõukeks iseseisva kategooria tekkele. Friedman (1986) aga väi-<br />
dab, et ellips kolmandas isikus, mida bulgaaria keeleteadlased peavad <strong>evidentsiaal</strong>i kate-<br />
goriaalseks tunnuseks, on vaid osa protsessist, mis viib täieliku abiverbi kadumiseni. Ta<br />
toob näitena vene keele, kus abiverbi kadumise protsess algas just kolmandast isikust.<br />
Peale selle on makedoonia keele Kumanovo murdes (ainult 50 km Bulgaaria piirist) abi-<br />
verb täiesti fakultatiivne.<br />
Erinevalt vene keelest <strong>ja</strong> paljudest teistest slaavi keeltest ei ole perfekti ellipsi<br />
protsess bulgaaria keeles lõppenud. Uue bulgaaria kir<strong>ja</strong>keele teke 19. sa<strong>ja</strong>ndil<br />
konserveeris selle protsessi ühe teatud järgu. Friedman on korduvalt toonud näiteid<br />
bulgaaria keelest, mis tõestavad, et elliptilised vormid võivad markeerida kõnele<strong>ja</strong> poolt<br />
tunnistatud situatsi-oone <strong>ja</strong> teiselt poolt seda, et abiverbiga perfekti vormid võivad<br />
esineda ka indirektaalses tähenduses (Friedman 1978, 1986, 1997). Tema näitemater<strong>ja</strong>l<br />
ei ole aga täiesti veenev. Friedmani elliptilised “direktaali” näited on inferentsiaalsed, s.t<br />
sellised, kus kõnele<strong>ja</strong> on tõepoolest tunnista<strong>ja</strong>, kuid mitte sündmuse, vaid selle<br />
tagajärgede tunnista<strong>ja</strong>. Nendes markeerib ellips teatavat üllatust (miratiivi). Ilma selle<br />
pragmaatilise komponendita väl-jendatakse inferentsiaalsust tihedamini abiverbiga<br />
perfekti vormides. Võib oletada, et ellips ei ole laienenud nendele <strong>evidentsiaal</strong>setele<br />
tähendustele (nagu inferentsiaal), mille ikooniliseks eksplitseerimiseks va<strong>ja</strong>takse<br />
finiitset abiverbi. Inferentsiaal eeldab oleviku relevantsust. Friedmani abiverbiga<br />
indirektaalsed näited aga esinevad kas kõrvallauses, kus kehtivad erinevad kitsendused,<br />
või kontekstis, mis eeldab täielikku kindlust propo-sitsiooni tõepärasuses.<br />
Kõrvutades võimalikult paljusid abiverbiga <strong>ja</strong> abiverbita kasutusjuhte, selgub, et bul-<br />
gaaria keeles <strong>evidentsiaal</strong>ne opositsioon ei ole tõepoolest ainuke ellipsi motiveeri<strong>ja</strong>:<br />
82
1) koopulaga vormid markeerivad perfekti, inferentsiaali ning presumtiivi, <strong>ja</strong> neil on<br />
ana-foorilisi kasutusi dialoogis, siis kui kuula<strong>ja</strong> on informatsiooni allikas;<br />
2) koopulata esinemused markeerivad kvotatiivi <strong>ja</strong> inferentsiaal-miratiivi ning nad<br />
tulevad ette ka mõningates kivistunud käsklausekujulistes fraseoloogilistes väljendites.<br />
(vt näite-lause 67 <strong>ja</strong> Demina 1959: 324)<br />
Makedoonia kir<strong>ja</strong>keeles ei kanna perfekti ellips kategoriaalset väärtust. Osaliselt võib<br />
see tuleneda sellest, et makedoonia kir<strong>ja</strong>keel normeeriti üsna hiljuti. Tegelik põhjus on<br />
aga see, et makedoonia keeles, nagu ka bulgaaria keele lääne-murretes, on sõltumatult<br />
kontekstist kolmanda isiku perfekt kas elliptiline või moodustatud abiverbiga. Veel<br />
täna-päeval on nende keelevormide kasutus väga muutlik. Bulgaaria keele ida-murretes,<br />
mil-lele tugineb bulgaaria kir<strong>ja</strong>keel, on abiverbi ellips aga kategoriaalsem.<br />
Albaania keele admiratiivsed vormid on moodustatud perfekti inversiooni teel, nt: ka<br />
qen ‘HABERE + V’ ‘on olnud’ → qenka ‘V-HAB’ ‘olevat’. Friedman oletab, et seman-<br />
tilise funktsiooni omistamine sõnajärjele on loomult ikooniline <strong>ja</strong> abiverbi kam viimine<br />
peaverbi taha võib peegeldada nihet kõnele<strong>ja</strong> (hetkelises või minevikulises) nõusolekus<br />
väidet kinnitada (Friedman 2001). Fiedleri (1966) dateering kategooria tekkimisele on<br />
1600. a paiku. 17. sa<strong>ja</strong>ndi lõpust on pärit kindlad teated invertiivsete perfekti vormide<br />
kasutamise kohta preesensi a<strong>ja</strong>plaanis admiratiivses tähenduses. 51 Kuigi sellel a<strong>ja</strong>l<br />
inver-siooni kategoriseerumine <strong>evidentsiaal</strong>iks alles algas, ei saa protsessi pidada<br />
lõppenuks tänapäevalgi. Nagu Balkani slaavi keeltes on ka albaania keeles<br />
grammatikalisatsiooni varasemad etapid sünkroonias esindatud. Näiteks albaania keele<br />
geegi murdes tuleb ette invertiivseid perfekti vorme, millel on indikatiivi perfekti<br />
väärtus (Duchet, Përnaska 1996: 32).<br />
Balti <strong>areaali</strong> keelte <strong>ja</strong> türgi keele puhul ei ole täiesti selge, kas <strong>evidentsiaal</strong>i teke<br />
üksik mineviku partitsiibi kujul on kulgenud läbi perfekti ellipsi või mitte. Nii türgi<br />
keele kui Balti <strong>areaali</strong> keelte kohta on andmeid, et üksik mineviku partitsiibi<br />
narratiivsed funktsi-oonid on väga vanad <strong>ja</strong> ei ole ilmselt seostatavad perfekti<br />
regrammatikalisatsiooniga (vt Slobin, Aksu 1982: 190; Ambrazas 1990: 186; Metslang,<br />
51 Esimeses kir<strong>ja</strong>likus allikas aastast 1555 esineb veel invertiivseid vorme indikatiivi perfekti funktsi-oonis<br />
(Fiedler 1966).<br />
83
Muižniece, Pajusalu 1999: 137–138). H. Metslang, L. Muižniece <strong>ja</strong> K. Pajusalu<br />
kirjutavad, et üksik mineviku par-titsiip esines algselt, siis, kui veel ei olnud liitaegu,<br />
millenagi predikaadi <strong>ja</strong> predikatiivi vahel. Nendel predikaatidel puudus olevikuline<br />
relevantsus <strong>ja</strong> nad väljendasid lõpetatud sündmust minevikus. Tänapäeval esineb üksik<br />
mineviku partitsiip paljudes idapoolsetes soome-ugri keeltes, kus seda kasutatakse<br />
sündmustiku arendamiseks narratiivis (Metslang, Muižniece <strong>ja</strong> Pajusalu 1999: 137–<br />
138).<br />
Kuigi taolisi kasutusi on peetud nii uurali kui ka indo-euroopa <strong>ja</strong> turgi-altai suunas<br />
genuiinseteks, ei ole kindel, et mineviku partitsiipide kasutus <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana<br />
on nendest tuletatav. Võib pidada loomulikuks, et see <strong>evidentsiaal</strong>ne strateegia tekkis<br />
perfektist <strong>ja</strong> abiverbi väl<strong>ja</strong>jätt on ikooniline, sest <strong>evidentsiaal</strong>suse seisukohalt on oleviku<br />
relevantsuse markeerimine tarbetu. Kui inferentsiaal väl<strong>ja</strong> arvata, mida nendes keeltes<br />
väljendatakse enamusel juhtudel perifrastilise perfektiga, ei ole ülejäänud<br />
<strong>evidentsiaal</strong>sete tähenduste seisukohalt viitamishetkele osutaval olla-abiverbil mingit<br />
tähtsust, kuna fookus on nihkunud minevikku. Nende vormide tekkimine on hästi<br />
seletatav isomorfismi taastamise tendentsiga, millega Metslang (1991, 1993) seletab<br />
nuvat-vormi kohandumist eesti kir<strong>ja</strong>keeles. Konditsionaalis <strong>ja</strong> kaudses kõneviisis on<br />
eesti keeles liitminevik (per-fekt) kaotamas oma kahelist temporaalset dimensiooni <strong>ja</strong><br />
sarnaneb üha rohkem tähen-duselt imperfektiga (Metslang 1993: 211). Sünteetilise<br />
nuvat-vormi tekkimine kaudse kõneviisi perfekti <strong>ja</strong>oks on näide sellest, kuidas struktuur<br />
kohaneb uue funktsiooniga. Toimus perifrastilise mineviku temporaalse ahela<br />
hägustumine <strong>ja</strong> vormile mittevastavale tähendusele püüti leida teist, lihtmineviku<br />
tähendusega isomorfset vormi (Metslang 1991: 166–168). Isomorfism seletab as<strong>ja</strong>olu,<br />
miks eesti keeles väljendatakse inferentsiaali perfekti vormidega, kvotatiivi aga üksik<br />
mineviku partitsiibiga.<br />
Seega on osades vaadeldavates keeltes (bulgaaria, makedoonia <strong>ja</strong> albaania) evidentsi-<br />
aalsuse grammatikalisatsioon kindlasti kulgenud läbi perfekti domeeni. Evidentsiaali<br />
per-fektipõhisus on kergesti tuvastatav, kuna perfekti regrammatikalisatsiooni etapid <strong>ja</strong><br />
neid saatvad formaalsed protsessid on nendes keeltes sünkrooniliselt hästi esindatud.<br />
Üle-jäänud keelte puhul ei ole grammatikalisatsioonirada sünkroonias niivõrd<br />
84
läbipaistev. Kui oletada, et üksik mineviku partitsiip tekkis Balti <strong>areaali</strong> keeltes<br />
perfektist ellipsi teel, siis selle <strong>evidentsiaal</strong>se strateegia kujunemismudel mahub ülalpool<br />
Balkani keelte kohta esi-tatud arenguskeemi. Vastupidise võimalusega on arvestanud<br />
Metslang, Muižniece <strong>ja</strong> Pajusalu (1999: 36), kelle seisukoha järgi üksik mineviku<br />
partitsiibi funktsioon evident-siaalse predikaadina on otseselt tuletatav algsetest<br />
narratiivsetest kasutustest.<br />
8.1.2. Distantspartiklid<br />
Johanson märgib, et paljudes keeltes (turgi, mongoli, soome-ugri, kaukaasia, nuristani,<br />
tiibeti jne) esineb kvotatiiv- või distantspartikleid, mis toimivad <strong>evidentsiaal</strong>suse <strong>ja</strong> mo-<br />
daalsuse piirimail (Johanson 1998: 146). Nende partiklite abil suurendatakse distantsi<br />
kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> sündmuse vahel. Lisaks sellele on distantspartiklitel mõned erifunktsioonid<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se süsteemi sees.<br />
Iga keel kasutab saadavalolevat morfoloogilist mater<strong>ja</strong>li, kuid kõige tavalisemad on<br />
distantspartiklid, mis on moodustatud eksistentsiaalse verbi mineviku aktiivi<br />
partitsiibist. Väl<strong>ja</strong>paistvaim distantspartikkel vaadeldavate keelte hulgas on türgi imIş<br />
(olema-mIş). Balkani slaavi keeltes on abiverbi perfekti partitsiip бил (olema-PRF.PRT)<br />
distantspar-tiklina vähem kivistunud, kuid suhteliselt sagedane. Eesti keeles võib<br />
abiverbi partitsiip olnud samuti toimida distantspartiklina, kuid sellised kasutused on<br />
marginaalsed. Al-baania keeles esineb distantspartiklina abiverbi mineviku partitsiibi<br />
admiratiivi vorm paskam (omama-PRET.PRT-ADM.PREES), leedu keeles aga abiverbi<br />
oleviku partitsiip esąs (olema-PREES.PRT, vt näitelause 37).<br />
Distantspartiklitel on üks kindel morfosüntaktiline funktsioon. Nende abil välditakse<br />
homonüümia tekkimist <strong>evidentsiaal</strong>se paradigma sees. Samas on neil kaks semantilist<br />
funktsiooni:<br />
1) modaalne – markeerivad emfaatiliselt kõnele<strong>ja</strong> soovimatust vastutada proposit-<br />
siooni tõeväärtuse eest <strong>ja</strong> samas tema kahtlust selles;<br />
2) <strong>evidentsiaal</strong>ne – laiema semantikaga süsteemides eristavad eksplitsiitselt<br />
evidentsi-aalsuse alaliiki ‘kvotatiiv’.<br />
85
Esimene funktsioon on primaarne. Selles väljendub keele püüdlus modaalse väärtuse<br />
taasloomisele seal, kus <strong>evidentsiaal</strong>i vormide kasutus kipub diskursi raames<br />
rutiinistuma. Kõik ülaltoodud distantspartiklid omavad sellist funktsiooni. Teine<br />
funktsioon on omane ainult türgi keelele <strong>ja</strong> Balkani slaavi keeltele. Peatükis 7.2. selgus,<br />
et türgi partikkel imIş toimib kvotatiivi strateegiana. Vastavast nähtusest bulgaaria keele<br />
бил partitsiibi puhul tuleb juttu peatükis 9.1., kus käsitlen põgusalt ka episteemilise<br />
modaalsuse <strong>ja</strong> kvotatiivi vormihomonüümia tagamaid.<br />
Distantspartiklid on enamasti moodustatud eksistentsiaalsest perfektist, kuid<br />
toimivad sõltumatult teistest verbikategooriatest. Kuna nad on sünkroonias teistest<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i formantidest iseseisvamad, saavad <strong>evidentsiaal</strong>sed süsteemid nende kaudu<br />
kategoriaal-sema ilme.<br />
8.2. Muud grammatikalisatsiooni allikad<br />
Balti <strong>areaali</strong>s on partitsiipide <strong>ja</strong> nominalisatsioonide kasutus <strong>evidentsiaal</strong>ina saanud<br />
ilmselt alguse komplementaarsest strateegiast. Kõige sagedamini esinevad sellised<br />
<strong>evidentsiaal</strong>i vormid on oleviku aktiivi partitsiibid.<br />
Toetudes M. Airilale on O. Ikola pakkunud, et kivistunud <strong>evidentsiaal</strong>ne partitsiip<br />
eesti keeles (nn vat-kvotatiiv) on otseselt tuletatav accusativus cum infinitivo konstrukt-<br />
sioonidest (Airila 1935: 48; Ikola 1953: 41–43). Lisaks sellele arvestab Ikola ka natuke<br />
teistsuguse võimalusega, et need kaudse kõneviisi vormid võisid sündida et-kõrvallause<br />
<strong>ja</strong> partitsiibitarindi kontaminatsioonist. Seda hüpoteesi on hiljem toetanud L. Hakulinen,<br />
P. Leino <strong>ja</strong> L. Campbell (Hakulinen, Leino 1987; Campbell 1991). Campbell esitab<br />
(1991: 287) järgmise grammatikalisatsioonimudeli:<br />
a) sai kuulda, et seal üks mees elab<br />
b) sai kuulda seal ühe mehe elavat<br />
c) sai kuulda, (et) seal üks mees elavat<br />
d) ta tegevat tööd<br />
Seega toimus et-komplementlause (a) <strong>ja</strong> accusativus cum infinitivo konstruktsiooni (b)<br />
kontaminatsioon (c), mille järel partitsiip reanalüüsiti pealause <strong>evidentsiaal</strong>seks predi-<br />
kaadiks (d). Kolmes esimeses staadiumis, enne, kui partitsiip siirdus pealausesse,<br />
86
laiendas oleviku partitsiibi partitiivi vorm ütlemist või meelte tegevust märkivaid verbe<br />
(verba dicendi et sentiendi).<br />
Komplementaarsed strateegiad on olnud ka teiste <strong>evidentsiaal</strong>i vormide allikaks eesti<br />
keeles. Infinitiivi kujulised kaudse kõneviisi vormid on ilmselt tekkinud samuti accusa-<br />
tivus cum infinitivo konstruktsioonist (vt Ikola 1953: 15–16, 30). 52<br />
Läti <strong>ja</strong> leedu keeles on <strong>evidentsiaal</strong>sed oleviku partitsiibid ilmselt tekkinud<br />
samalaadse stsenaariumi järgi (vt Endzelīns 1951: 976–977). Leedu keeles võis et-<br />
kõrvallause (47) <strong>ja</strong> accusativus cum infinitivo konstruktsiooni (48) kontaminatsioon (49)<br />
viia olukorrani, kus partitsiip hakkas nagu eesti keeleski toimima pealauses<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se predikaadina (50) (Krautmane 1997: 54):<br />
(47) gird÷<strong>ja</strong>u, (kad) t÷vas ateĩs<br />
‘kuulema-PRET.1SG et isa-NOM tulema-PREES.3SG’<br />
‘kuulsin, et isa tuleb’<br />
(48) gird÷<strong>ja</strong>u t÷vą ateĩsiantį<br />
‘kuulema-PRET.1SG isa-AKK tulema-PREES.PRT-AKK’<br />
‘kuulsin isa tulevat’<br />
(49) gird÷<strong>ja</strong>u, (kad) t÷vas ateĩsiąs<br />
‘kuulema-PRET.1SG et isa-NOM tulema-PREES.PRT-NOM’<br />
‘kuulsin, (et) isa tulevat’<br />
(50) t÷vas ateĩsiąs<br />
‘isa-NOM tulema-PREES.PRT.NOM’<br />
‘isa tulevat’<br />
Erinevus selle <strong>ja</strong> Campbelli poolt esitatud grammatikalisatsioonimudeli vahel seisneb<br />
selles, et leedu keeles hakkas <strong>evidentsiaal</strong>se strateegiana toimima mitte partitsiibi akusa-<br />
tiivi, vaid nominatiivi vorm. Ei ole päris selge, miks algse konstruktsiooni partitsiibi<br />
aku-satiivi vorm asendati kontamineerunud konstruktsioonis nominatiivi vormiga.<br />
52 Mõnede haruldasemate murdeliste vormide grammatikalisatsioonirada on aga olnud hoopis teistsu-gune<br />
(vt Kask 1983: 7–8; Metslang, Pajusalu 2002: 106–108).<br />
87
Kõigis kolmes Balti <strong>areaali</strong> keeles on üleminek komplementaarselt strateegialt (49)<br />
pealause <strong>evidentsiaal</strong>sele predikaadile (50) sünkroonias läbipaistev (leedu keele näiteid<br />
Mathiassenil 1996; läti keele näiteid Holvoetil 2001).<br />
Kolmas grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>suse allikas on laenamine teisest keelest.<br />
Laenustse-naariumitena on võimalikud nii <strong>grammatiline</strong> interferents kui ka puhas<br />
leksikaalne laen. Esimese stsenaariumi esinda<strong>ja</strong>ks on ilmselt liivi keel oma spetsiifilise<br />
tegi<strong>ja</strong>nimest moo-dustatud <strong>evidentsiaal</strong>iga. Ikola (1953: 49) on oletanud, et liivi keeles<br />
hakati homonüümia vältimiseks kasutama läti keele aktiivi preesensi partitsiibi vastena<br />
mitte vastavat liivi par-titsiipi, vaid tegi<strong>ja</strong>nime. Kuna läti keeles aktiivi preesensi<br />
partitsiip toimis <strong>evidentsiaal</strong>ina, kopeeris seda funktsiooni ka liivi tegi<strong>ja</strong>nimi. Teine<br />
stsenaarium on tuttav arumuni fraše-rioodi murdest, kuhu laenati albaania keele<br />
admiratiivi sufiksi kolmanda isiku vorm.<br />
8.3. Areaalsete kontaktide roll<br />
Evidentsiaalsuse uuri<strong>ja</strong>d on rääkinud piltlikult Balkani – Lääne-Aasia <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
vööst (vt DeLancey 2001: 370). Sinna kuuluvatele keeltele on omane, et <strong>evidentsiaal</strong>sed<br />
süsteemid kattuvad osaliselt aspekti- <strong>ja</strong> tempuskategooriatega. Peale Balkani keelte on<br />
perfektist arenenud <strong>evidentsiaal</strong>suse strateegiad või iseseisvad süsteemid ka mitmetes<br />
kaukaasia, iraani, turgi-altai <strong>ja</strong> soome-ugri keeltes (vt Haarmann 1970: 79; Aikhenvald<br />
2000: 13). Balti <strong>areaali</strong> grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>suse ala jääb nii geograafiliselt kui<br />
tüpo-loogiliselt sellest laiast vööndist kõrvale. Seega on Euroopa keelekaardil kaks<br />
üksteisest lahusolevat <strong>evidentsiaal</strong>suse ala – Balti areaal <strong>ja</strong> Musta mere areaal, mis<br />
hõlmab peale Balkani keelte ka osa kaukaasia keeltest. 53 Lindstedt on tõdenud, et<br />
viimase pikenduseks on Kesk-Venemaa turgi <strong>ja</strong> soome-ugri keeled, mida lahutab<br />
Baltikumist ainult vene kee-leala. See tähendab, et esimese <strong>ja</strong> teise <strong>areaali</strong> vahel<br />
seisaksid kadunud ida-<strong>balti</strong> keeled ning läänepoolsed volga keeled, mille morfoloogiast<br />
ei ole palju teada. (vt Lindstedt 2000a: 375)<br />
53 Lääne- <strong>ja</strong> Kesk-Euroopas ei esine grammatilisi <strong>evidentsiaal</strong>i süsteeme.<br />
88
Kuna osade keelte puhul saab <strong>evidentsiaal</strong>i tekkimist dateerida <strong>ja</strong> see dateering näitab<br />
hilistekkelisust, tuleb ilmselt välistada võimalus, et tegemist on mingi igivana keeleare-<br />
aaliga. Seega jääb kolm võimalust:<br />
1) Evidentsiaalsuse grammatikaliseerumine on keelesisene areng;<br />
2) Evidentsiaalsuse grammatikaliseerumine on kontakti tulemus;<br />
3) Evidentsiaalsuse grammatikaliseerumine on keelesisese arengu <strong>ja</strong> kontakti<br />
tulemuse summa.<br />
Keelesisestest arengutest oli juttu juba eelmistes peatükkides. Järgnevalt keskendun<br />
teisele <strong>ja</strong> kolmandale stsenaariumile. Aikhenvaldi maailma keelte <strong>evidentsiaal</strong>sete<br />
süstee-mide ülevaade näitab, et <strong>evidentsiaal</strong>sus on äärmiselt difusioonialdis. Erinevate<br />
keelte süsteemide tekkimine <strong>ja</strong> kadumine on tihti intensiivse keelekontakti tulemus.<br />
(Aikhenvald 2000: 90, 97; 2003: 21–22).<br />
Kontakte on aga vähemalt kahte erinevat tüüpi: (i) ühesuunaline kontakt <strong>ja</strong> (ii) keele-<br />
liidu tüüpi vastastikune mõjutamine. Viimase tüübi puhul võib kontakt toetada teatavate<br />
sisearengu tulemusena tekkinud joonte säilitamist ning teiste väl<strong>ja</strong>tõrjumist (vt Lindstedt<br />
1998b, 2000b).<br />
Kui mõned marginaalsed juhtumid väl<strong>ja</strong> arvata, on grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
tek-kimine tervikuna vaadeldav pigem keeleliidu tüüpi kontakti valguses. S. Thomason<br />
<strong>ja</strong> T. Kaufman kirjutavad (1998: 96), et keeleliidu toime ei ole võrreldav radikaalsemate<br />
kon-taktsituatsioonide mõjuga, mis kutsuvad esile pidžin- <strong>ja</strong> kreoolkeelte tekke, kuna<br />
vii-mased lihtsustavad grammatikat. Vaadeldavate keelte grammatilised paradigmad on<br />
aga kontakti tõttu keerustunud. Balkani keeleliidus on kaudne kõne muutunud tasapisi<br />
kind-lakujuliseks grammatiliseks kategooriaks, mille morfosüntaktiline realisatsioon on<br />
<strong>areaali</strong> keeltes sarnane. Selles realisatsioonis esineb samas ka teatavaid kreooliseerumise<br />
jooni. On teada, et grammatilisi sõnu (kliitikud jms) on võõras keeles kergem eristada<br />
kui seotud morfeeme. Grammatilise sõna äratundmine <strong>ja</strong> analüüs nõuab<br />
kommunikatsioonis osale<strong>ja</strong>lt väiksemat keelekompetentsi (vt Lindstedt 1998b: 99–100).<br />
Nii on identse funkt-siooniga distantspartiklid Balkani slaavi keeltes <strong>ja</strong> türgi keeles<br />
89
ilmselt omavahel seotud, kuigi ühesuunalist kontakti on raske tõestada. 54 Hoolimata üha<br />
laiemast tüpoloogilisest ülevaatest ei ole areaallingvistika veel jõudnud kokkuleppele<br />
keeleliidu täpsema funktsio-neerimise osas. Sellest tulenevalt ei ole ka <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
väl<strong>ja</strong>kujunemise mehhanismidest keeleliidu raames kuigi palju teada.<br />
Nii <strong>balkani</strong>stika kui Balti keele<strong>areaali</strong> uurimus on kogu 20. sa<strong>ja</strong>ndi jooksul käinud<br />
kergemat rada, püüdes seletada <strong>evidentsiaal</strong>i tekkimist ühesuunalise laenuga. Tänaseks<br />
on ühesuunalist laenamist suudetud tuvastada ainult väheste üksikjuhtude puhul. Samas<br />
ei ole ka suudetud suuremat osa laenuhüpoteese ümber lükata, mistõttu on nende põgus<br />
esitlus otstarbekohane.<br />
8.3.1 Balkanil<br />
(I) TÜRGI/KIPTŠAKI → BULGAARIA:<br />
Grammatiliste <strong>evidentsiaal</strong>ide teket ei ole peetud kanooniliseks <strong>balkani</strong>smi ilminguks<br />
(vt Lindstedt 1998b: 98) <strong>ja</strong> seda kahel põhjusel. Esiteks on Balkani keeleliidule<br />
iseloomu-likuks tunnusmärgiks peetud morfoloogia lihtsustumist <strong>ja</strong> seega oleks<br />
<strong>evidentsiaal</strong>ide are-nemine vastupidine protsess üldisele tendentsile, teisalt on oletatud<br />
hilist ühesuunalist laenamist türgi keelest teistesse Balkani keeltesse. Selle tõestuseks, et<br />
türgi keele süs-teem on võinud olla bulgaaria keele süsteemi kujunemisel eeskujuks, on<br />
fakt, et mõlemas keeles langevad <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide formaalsed <strong>ja</strong><br />
funktsionaalsed mudelid täiesti kokku ning see, et bulgaaria keele süsteem on kõige<br />
paremini arenenud ida-murretes, kus türgi keele mõju on olnud kõige tugevam (vt<br />
Tsonev 1937: 106; Andreičin 1952: 39–45; Lötzsch 1971).<br />
Mladenov <strong>ja</strong> mõned teised uuri<strong>ja</strong>d on seevastu pidanud kaudset kõneviisi bulgaaria<br />
keele sisearengu tulemuseks. Mõningatel andmetel võib <strong>evidentsiaal</strong>i<br />
kujunemisprotsessi alguseks pidada juba 14. sa<strong>ja</strong>ndit – seega perioodi enne türklaste<br />
54 Balkani keeltes on üldiselt tugev tendents eelistada erinevate verbikategooriate väljendamiseks ana-<br />
lüütilisi konstruktsioone sünteetilistele. Bickerton (1984, viidatud Hopper, Traugott 1994: 215 järgi) on<br />
90
invasiooni Euroopasse või selle invasiooni algusperioodi (vt Demina 1959: 314). Hiljem<br />
on Friedman (1978) võrrelnud <strong>evidentsiaal</strong>sete formantide funktsioone bulgaaria <strong>ja</strong> türgi<br />
keeles <strong>ja</strong> jõudnud samuti järelduseni, et ühesuunaline laen türgi keelest on välistatud.<br />
Kõigele sellele tuginedes on Johanson hiljuti väl<strong>ja</strong> tulnud ühe huvitava hüpoteesiga.<br />
Ta peab võimalikuks, et bulgaaria perfekt on arenenud kaudseks kõneviisiks turgi, kuid<br />
mitte osmani turgi mõjul. Johanson peab vähetõenäoliseks, et bulgaaria keele süsteem<br />
kujunes väl<strong>ja</strong> osmani kontaktide a<strong>ja</strong>l, kuna kontaktid kestsid tema arvates liiga vähe<br />
aega. Ta osutab, et bulgaaria keele <strong>evidentsiaal</strong>sele süsteemile leidub turgi suunal veel<br />
täp-semaid vasteid. Sellised on kiptšaki keelte, täpsemalt Põh<strong>ja</strong>-Kaukaasia turgi<br />
(karatšai, balkari, kumõki <strong>ja</strong> nogai) keelte süsteemid. Bulgaaria keelel on olnud keska<strong>ja</strong>l<br />
sporaadi-lisi kontakte selle keelterühmaga, kuid Johanson jätab küsimuse konkreetsest<br />
laenual-likast avatuks. Välismõju andis ilmselt tõuke süsteemi tekkeks, kuid süsteem<br />
kujunes väl<strong>ja</strong> edasise sisearengu kaudu. (Johanson 1998)<br />
(II) KREEKA / BALKANI ROMAANI TEMP. → MAKEDOONIA EV.:<br />
Makedoonia keele lõunapoolseimates murretes hakati kreeka <strong>ja</strong> arumuni mudeli järgi<br />
moodustama perifrastilisi minevikke HABERE-abiverbiga. Algupärased ESSE-abi-<br />
verbiga moodustatud perifrastilised mineviku vormid said tänu sellele võimaluse<br />
spetsia-liseeruda <strong>evidentsiaal</strong>sele funktsioonile (vt Friedman 1977: 52–59; Lindtsedt<br />
2000a: 377). Seega laenasid kreeka <strong>ja</strong> arumuni keel, milles <strong>evidentsiaal</strong>sust<br />
grammatilisel kujul ei esine, makedoonia keelele oma morfosüntaktilise mustri, mis,<br />
sattudes konflikti make-doonia keele algupärase struktuuriga, põhjustas selles<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se opositsiooni terav-nemise.<br />
(III) ALBAANIA → ARUMUNI ← BALKANI SLAAVI / TÜRGI:<br />
Friedman on üsna veenvalt osutanud, et arumuni frašerioodi murdes avastatud evident-<br />
siaali süsteem on ühelt poolt albaania admiratiivi morfoloogia <strong>ja</strong> teiselt Balkani slaavi <strong>ja</strong><br />
türgi süsteemide funktsionaalsete piirangute süntees. Nagu Balkani slaavi keeltes, ei ole<br />
väitnud, et üks iseloomulikumaid kreooliseerumise jooni on perifrastilisus tempus–aspekt–kõneviisi süs-<br />
teemides.<br />
91
ka arumuni keeles võimalik näitelauses 22 kasutada <strong>evidentsiaal</strong>i vormi, kuid see on<br />
või-malik dubitatiivsetes hüüdlausekujulistes küsilausetes (vt näitelaused 23, 24, 25).<br />
Seega koosneb arumuni keele süsteem albaania keele morfoloogiast, mille üle kehtivad<br />
aga Balkani slaavi keelte <strong>ja</strong> türgi keele süsteemide funktsionaalsed piirangud (Friedman<br />
2001).<br />
(IV) ALBAANIA → MEGLENORUMUNI:<br />
Meglenorumuni keeles on sarnaselt albaania keelega ümberpööratud perfektil evidentsi-<br />
aalne kasutus. Ta markeerib seda, et teadet ei ole võimalik kinnitada. Friedmani (2001)<br />
arvates on kategooria kujunemist võinud mõjutada ka Balkani slaavi keeled.<br />
(V) BALKANI SLAAVI → BALKANI MUSTLASKEEL:<br />
Kostovi (1973: 108) andmetel Sliveni päris-<strong>balkani</strong> mustlaskeele murrakus<br />
markeeritakse <strong>evidentsiaal</strong>set opositsiooni invariantse partikliga, mis esineb koos<br />
bulgaaria keelest lae-natud л-partitsiibiga.<br />
8.3.2. Baltikumis<br />
(I) SAKSA → BALTI ↔LÄÄNEMERESOOME:<br />
Eesti keele puhul on ilmne, et fonemaatilistele kokkulangevustele (kivistunud vat-vorm<br />
meenutab vastavat läti sufiksit) vaatamata on <strong>evidentsiaal</strong>i vormid arenenud<br />
algupärasest morfoloogilisest mater<strong>ja</strong>list. Mis puudutab vormide funktsionaalset<br />
arengut, siis ei ole välistatud ka võõrmõjud.<br />
V. Grünthal (1940: 262, 298) on olnud seisukohal, et eesti keele partitsiibikujuline<br />
modus obliquus lähtub <strong>balti</strong> keelte mõjust. Ikola (1953: 44) on olnud vastupidisel seisu-<br />
kohal. Tema arvates on läänemeresoome keeled avaldanud selles osas mõju <strong>balti</strong> verbi-<br />
süsteemile. Kask (1984: 282–285) on pidanud tõenäoliseks, et eesti <strong>ja</strong> läti kvotatiivi<br />
kujunemisele on avaldanud mõju saksa konjunktiiv. Tema järgi grammatikalisatsiooni<br />
allikaks on läti-eesti-saksa adstraadi tüüpi kontakt. Selle hüpoteesiga on ühinenud ka<br />
mõned välismaa areaallingvistid (nt Mathiassen 1996). Hiljuti on Metslang, Muižniece<br />
92
<strong>ja</strong> Pajusalu (1999: 150) oletanud, tuginedes silmatorkavatele sarnasustele eesti <strong>ja</strong> läti<br />
keeles üksik mineviku partitsiibi kasutuses, et lõuna-eesti murretes esinevate<br />
partitsiipide puhul on <strong>balti</strong> mõju võimalik. Campbell (1991) <strong>ja</strong> B. Klaas (1997:) on<br />
pidanud Balti <strong>areaali</strong> <strong>evidentsiaal</strong>seid süsteeme areaalse grammatikalisatsiooni ehk<br />
keeleliidu tüüpi kontakti tulemuseks.<br />
(II) LÄTI → LIIVI:<br />
Ikola (1953: 49) seisukoha järgi on liivi keele tegi<strong>ja</strong>nimekujulise <strong>evidentsiaal</strong>i eeskujuks<br />
olnud läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem.<br />
93
9. Grammatilise <strong>evidentsiaal</strong>i tüpoloogia bulgaaria <strong>ja</strong> eesti keeles<br />
9.1. Bulgaaria keele süsteem<br />
Bulgaaria keele süsteemis on primaarseks markeerituse printsiibiks opositsioon ‘indi-<br />
rektne’/‘kõik muu’. Diskussioon bulgaaria keele kaudsete vormide täpsete semantiliste<br />
funktsioonide üle on kestnud lingvistilises kir<strong>ja</strong>nduses kogu 20. sa<strong>ja</strong>ndi jooksul. Norma-<br />
tiivsed grammatikad tõstavad tavaliselt esile kvotatiivi funktsiooni (kategooria üldkasu-<br />
tatav nimetus bulgaaria keele grammatikas on преизказно наклонение –<br />
“ümberjutustav kõneviis” (vt GBE II: 351)). Põh<strong>ja</strong>likumad kategooriale pühendunud<br />
uurimused on vaa-delnud kaudsete vormide opositsiooni neutraalsete vormidega<br />
tegevuse vastuvõeta-vuse/vastuvõetamatuse <strong>ja</strong> definiitsuse/indefiniitsuse telgjoonel (nt<br />
Demina 1959: 216–218, 356–357). Evidentsiaalsuse tüpoloogia (alates 70ndatest<br />
aastatest) on aga pidanud nende vormide põhifunktsiooniks kas teate allika markeerimist<br />
(Fitneva 2001) või kõne-le<strong>ja</strong> suhtumise markeerimist (Friedman 1977, 1978, 1981,<br />
1986, 2000, 2003).<br />
Peatükis 3.1.2. tuli ilmsiks see, et kahele indikatiivis markeeritud a<strong>ja</strong>le (v.a aoristis)<br />
vastab kaudses kõneviisis üks vorm. Samas märgib bulgaaria keele grammatika (GBE<br />
II: 360), et kaudse teatelaadi markeerimine preesensis, perfektis <strong>ja</strong> erinevates futuurumi<br />
aegades on bulgaaria keeles fakultatiivne. Seevastu imperfekti, aoristi <strong>ja</strong> pluskvamper-<br />
fekti a<strong>ja</strong>plaanides on <strong>evidentsiaal</strong>sete tähenduste markeerimine, juhul kui informatsiooni<br />
saamise viis on indirektne, alati kohustuslik. Kuna olevikulises (koos perfektiga 55 ) <strong>ja</strong><br />
tulevikulises plaanis indirektsuse element semantilises struktuuris ei ole piisav<br />
markeeri-mise motiveeri<strong>ja</strong>, võib küsida, milline semantiline komponent siis<br />
markeerimist moti-veerib. Kõige loogilisem oleks oletada, et tegemist on millegagi, mis<br />
kuulub modaalsuse valdkonda. Valides teatud vormi, edastab kõnele<strong>ja</strong> koos saadud<br />
55 Perfekt moodustab erandi reeglist olevik/tulevik – fakultatiivne, minevik – obligatoorne ilmselt selle-<br />
pärast, et ta on deiktiliselt seotud kõnehetkega <strong>ja</strong> on selle kaudu analüüsitav oleviku analüütilise väljen-<br />
dusena.<br />
94
informatsiooniga ka midagi omapoolset, mis ei saa olla muu kui subjektiivne hinnang.<br />
Teisisõnu, kasutades nendes a<strong>ja</strong>plaanides kaudseid vorme, viitab kõnele<strong>ja</strong> omapoolsele<br />
hinnangule kaudsel teel saadud informatsiooni kohta. Võrdluseks olgu järgmised laused:<br />
(51) Стоян сега говори на събранието.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n praegu rääkima-PREES.3SG PREP koosolek-DEF’<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n räägib praegu koosolekul.’<br />
(52) Стоян сега говорел на събранието.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n praegu rääkima-IMPRF.PRT PREP koosolek-DEF.’<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n rääkivat praegu koosolekul.’<br />
(53) Стоян е говорил вчера на събранието.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n olema-PREES.3SG rääkima-PRF.PRT eile PREP koosolek-DEF’<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n on (sellest) eile koosolekul rääkinud.’<br />
(54) Стоян бил говорил вчера на събранието.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n olema-PRF.PRT rääkima-PRF.PRT eile PREP koosolek-DEF’<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n olevat eile koosolekul rääkinud.’<br />
Näitelausetes 51 <strong>ja</strong> 53 on kõnele<strong>ja</strong> juhtuvas/juhtunus veendunud, hoolimata sellest, et ta<br />
ei osale või ei osalenud koosolekul. Lausetes 52 <strong>ja</strong> 54 näitab kõnele<strong>ja</strong> preesensi <strong>ja</strong> per-<br />
fekti kaudse kõneviisi vorme kasutades oma reserveeritust. Kaudseid vorme kasutades<br />
väljendab ta eeskätt oma suhtumist informatsiooni tõeväärtusesse, sest juba neutraalses<br />
fraasis sisaldub kaudsuse element. Eriti hästi tuleb see suhe esile perfektis, kuna indika-<br />
tiivi perfekt markeerib ise paljudes kontekstides indirektaali (vrd näitelause 53 <strong>ja</strong> vahetu<br />
tunnista<strong>ja</strong> lause Стоян говори вчера на събранието ’Sto<strong>ja</strong>n rääkis eile koosolekul’,<br />
kus tuleb kasutada indikatiivi aoristi). Võib järeldada, et imperfektis, aoristis <strong>ja</strong> plusk-<br />
vamperfektis markeeritakse kaudse vormi abil indirektaali, ülejäänud aegades aga eel-<br />
kõige kõnele<strong>ja</strong> suhtumist.<br />
Täpsemal vaatlusel selgub aga, et <strong>ja</strong>otuse printsiibiks ei ole a<strong>ja</strong>plaan, vaid vormid ise.<br />
Teatud vormid on teatud <strong>evidentsiaal</strong>sete tähenduste markeeri<strong>ja</strong>na rohkem<br />
grammatikali-seerunud kui teised <strong>ja</strong> neid võib kasutada a<strong>ja</strong>plaanist sõltumatult teatud<br />
95
tähenduste rõhu-tamiseks. Selline vorm on abiverbi съм perfekti partitsiip бил. Mitmed<br />
käsitlused mär-givad, et bulgaaria keeles saab moodustada kaudseid emfaatilisi vorme,<br />
kui lisada “neut-raalsetele” kaudsetele vormidele abiverbi съм mineviku partitsiip бил<br />
(Demina 1959: 323; GBE II: 360; Maslov 1981: 270–277 ). Selliseid vorme esineb<br />
preesensis, imper-fektis, aoristis, futuurumis <strong>ja</strong> futuurum-perfektis. Lisades nendes<br />
a<strong>ja</strong>plaanides partitsiibi бил, rõhutab kõnele<strong>ja</strong> oma kriitilisust, umbusaldust <strong>ja</strong> irooniat.<br />
Perfektis <strong>ja</strong> plusk-vamperfektis seevastu osaleb бил juba neutraalsete kaudsete vormide<br />
moodustamises indirektaali markeeri<strong>ja</strong>na (vt tabel 2). Tegelikult tuleb perfekt maha<br />
arvata nende aegade hulgast, kus бил markeerib informatsiooni kaudsust, kuna perfektis<br />
on indirektaali mar-keerimine kaudse vormiga fakultatiivne <strong>ja</strong> sellepärast ei pruugi see<br />
olla piisavaks motivat-siooniks бил esinemisele.<br />
Seega on abiverbi perfekti partitsiip preesensis, mineviku lihtaegades, perfektis <strong>ja</strong><br />
tule-vikus kõnele<strong>ja</strong> suhtumise markeeri<strong>ja</strong>, pluskvamperfektis aga indirektaali<br />
markeeri<strong>ja</strong>. Selle funktsioone võib kujutada järgmiselt:<br />
Kõik öeldu osutab sellele, et vähemalt mõnedes bulgaaria keele temporaalse süsteemi<br />
sektorites saab rääkida kolme<strong>ja</strong>olisest opositsioonist. Järgmiste V-fraaside a<strong>ja</strong>plaan on<br />
aorist:<br />
бил<br />
pluskvamperfekt<br />
muud a<strong>ja</strong>d<br />
(55) A B C<br />
той дойде той дошъл той бил дошъл<br />
‘tema tulema-AOR.3SG’ ‘tema tulema-PRF.PRT’ ‘tema olema-PRF.PRT<br />
96<br />
indirektaal<br />
episteemiline modaalsus<br />
tulema-PRF.PRT’<br />
‘tema tuli’ ‘tema (olevat) tulnud’ ‘tema olevat tulnud’<br />
(kahtlus)<br />
Fraas 55 A on indirektaali <strong>ja</strong> episteemilise modaalsuse suhtes markeerimata. Fraasis 55<br />
B on kõnele<strong>ja</strong> indirektne suhe sündmusega markeeritud, tema suhtumine väitesse aga<br />
mitte. Fraasis 55 C on markeeritud nii kõnele<strong>ja</strong> indirektne suhe kui ka tema suhtumine.
Oposit-sioon (A) ↔ (B) ↔ (C) on kõige paremini esindatud sünteetilistes<br />
minevikuaegades, sest ainult nendes (<strong>ja</strong> lisaks pluskvamperfektis, kus aga puudub<br />
võimalus (B) <strong>ja</strong> (C) for-maalseks eristamiseks) on GBE järgi opositsiooni (A) ↔ (B)<br />
markeerimine obliga-toorne. 56<br />
Siin esitatud mudel põhineb kir<strong>ja</strong>keele normil <strong>ja</strong> tänapäeva bulgaaria ühiskeel<br />
üldjuhul järgib selles osas kir<strong>ja</strong>keele norme. 57 Oluline faktor, mis toetab kir<strong>ja</strong>keele<br />
normi ühis-keeles, on aoristi kaudsete vormide lai kasutus. Bulgaaria keelele on omane<br />
väljenduse rutiinistumine teatud diskursi tüüpides. Aoristi kaudsed vormid on põhilised<br />
mineviku-lises narratiivis (nt muinasjuttudes <strong>ja</strong> rahvalauludes). Tänapäeval on nad<br />
kujunenud ka põhilisteks narratiivi kand<strong>ja</strong>teks populaarteaduslikes a<strong>ja</strong>lookirjutistes (vt<br />
GBE II: 354).<br />
9.1.1. Kvotatiiv<br />
Näites 55 esitatud mudelit ei saa käsitleda ainult <strong>evidentsiaal</strong>se <strong>ja</strong> modaalse süsteemi<br />
summaarse väljendusena. Seda ühel põhjusel – mida indirektsem on kõnele<strong>ja</strong> suhe sünd-<br />
musega, seda rohkem katsub ta väitest distantseeruda, lisades modaalsust. Kuna kvota-<br />
tiivi puhul on suhe kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> sündmuse vahel kõige indirektsem (vt Plungian 2001:<br />
352–354), on bulgaaria keeles kõige modaliseeritumad tüübid (vt näitelause 55 C) spet-<br />
sialiseerunud ühtlasi kvotatiivi funktsioonile. See tähendab, et бил-pluskvamperfekti<br />
vormide kasutamine kõikides a<strong>ja</strong>plaanides on strateegia kvotatiivi markeerimiseks. Järg-<br />
mise näite a<strong>ja</strong>plaan on aorist:<br />
56 Mis puutub tuleviku a<strong>ja</strong>plaani, siis neid seadusi, mis kehtivad oleviku <strong>ja</strong> mineviku <strong>evidentsiaal</strong>suse<br />
markeerimise struktuuris, on seal raskem järgida. Kaudse kõneviisi tuleviku vormid on keeles uuemad <strong>ja</strong><br />
markeerituse struktuur on ebastabiilne (s.t on olemas palju paralleelvorme, mille vahel on raske leida<br />
tähenduserinevusi). Lisaks sisalduvad futuurumi semantikas endaski juba modaalsed tähendused (nt<br />
irrealis). Ühelt poolt a<strong>ja</strong>plaani <strong>ja</strong> teiselt indirektsuse korrektne markeerimine näiteks futuurum-perfekt<br />
minevikus osutub isegi emakeelse kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong>oks raskeks <strong>ja</strong> sellepärast tuleb бил-konstruktsioonide kasu-<br />
tamist tulevikus harva ette.<br />
57 Seevastu mõnede murrete (<strong>ja</strong> mõnikord ka kõnekeele) esinemus ei toeta alati seda mudelit, kuna el-lips,<br />
mis kir<strong>ja</strong>keeles eristab kaudse kõneviisi aoristi vorme (näitelause 55 B) indikatiivi perfekti vor-midest, ei<br />
pruugi murretes alati olla motiveeritud <strong>evidentsiaal</strong>suse poolt (vt Friedman 1978, 1986).<br />
97
(56) Стоян бил заспал на пода.<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n olema-PRF.PRT magama-PRF.PRT PREP põrand-DEF’<br />
‘Sto<strong>ja</strong>n olevat põrandale magama jäänud.’<br />
Näitelause indikatiivi vaste oleks Стоян заспа на пода, indirektaali vaste Стоян<br />
заспал на пода. Partiklistunud бил konkretiseerib üldisema indirektaali refereerivaks<br />
<strong>evidentsiaal</strong>iks, nii et näitelause 56 on võimalike <strong>evidentsiaal</strong>sete tõlgenduste hulgas<br />
sõl-tumatult kontekstist tõlgendatav üksnes kuuldu refereeringuna.<br />
9.1.2. Inferentsiaal<br />
Peamiseks eraldusjooneks kvotatiivi <strong>ja</strong> inferentsiaali vahel on faktor ‘kõnele<strong>ja</strong> osalus’.<br />
Kui kvotatiivi puhul eraldab kõnele<strong>ja</strong>t sündmusest teine tunnista<strong>ja</strong>, on inferentsiaalse<br />
väite eelduseks see, et kõnele<strong>ja</strong> ise on tegevuse/sündmuse tagajärgede tunnista<strong>ja</strong>ks.<br />
Seega on inferentsiaal vähem indirektne kategooria kui kvotatiiv (vt Plungian 2001:<br />
353). Ontoloogilistel põhjustel on a<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> aspekti süsteemide koostoime tihti<br />
grammatiliste inferentsiaalide allikaks (Comrie 1995: 108–110; DeLancey 2001: 378).<br />
Kuna inferentsi-aalsete väidete aluseks on lõppenud tegevuse/sündmuse resultaat,<br />
moodustatakse bul-gaaria keeles inferentsiaalseid fraase peamiselt perfektiivsete verbide<br />
perfekti partitsiipi-dega. Võib näiteks oletada, et referent näitelausest 56 kuulis ise<br />
järgmist lauset:<br />
(57) Влизам в стаята и гледам: Стоян заспал на пода.<br />
‘minema-PREES.1SG PREP tuba-DEF <strong>ja</strong> vaatama-PREES.1SG: Sto<strong>ja</strong>n<br />
magama jääma-PRF.PRT PREP põrand-DEF’<br />
‘Lähen tuppa <strong>ja</strong> vaatan: Sto<strong>ja</strong>n on põrandale magama jäänud.’<br />
Kõnele<strong>ja</strong> ei olnud Sto<strong>ja</strong>ni magamajäämise hetkel toas, kuid magavat inimest nähes teeb<br />
ta kindla järelduse toimunu kohta. Bulgaaria keeles võib inferentsiaalset väidet<br />
vormistada nii elliptilise vormi (toodud näites kaudse kõneviisi aorist) kui tavaperfekti<br />
vormidega. Näitelauses 55 B võib kasutada ka (kui väite aluseks on järeldus) perfekti<br />
98
vormi той е дошъл ‘ta on tulnud’. See tähendab, et ellips ei markeeri bulgaaria keeles<br />
inferentsi-aalsust.<br />
Bulgaaria keele grammatikate tava defineerida perfekti elliptilisi vorme aoristi<br />
kaudsete vormidena on kõige küsitavam just siis, kui nende vormide abil väljendatakse<br />
inferentsiaalseid tähendusi. Ühelt poolt võib väita, et ellipsi tulemusel hakkab perfekt<br />
toimima lihtminevikuna, teiselt poolt on aga raske seletada, kuidas perfekti algne funkt-<br />
sioon – väljendada resultatiivsust, mis on ühtlasi inferentsiaalse väite baasiks – on seos-<br />
tatav aoristiga. Seda võib ilmselt seletada sellega, et seoses perfekti muutumisega mar-<br />
keerimata minevikuks (vt Asenova 2002: 240–257), on opositsioon perfekt–aorist<br />
hägus-tunud <strong>ja</strong> need a<strong>ja</strong>d on hakanud teatud kontekstides üksteist asendama.<br />
Kokkuvõtvalt saab väita, et sõltuvalt vaatevinklist on inferentsiaalsus käsitletav kas<br />
üldisema indirektaali ühe spetsiaalselt markeerimata haruna või perfekti kontekstuaalse<br />
laiendusjuhuna. Seega on inferentsiaal bulgaaria keeles kõige vähem grammatikalisee-<br />
runud <strong>evidentsiaal</strong>suse alaliik.<br />
9.1.3. Miratiiv<br />
Kuigi miratiivi peamiseks tähendusfunktsiooniks on väljendada üllatust või ootamatust,<br />
kujutab see tähendusharu oma süvastruktuuris endast inferentsiaalset väidet (vt<br />
DeLancey 2001: 378–379). Miratiiv on kõige direktsem <strong>evidentsiaal</strong>suse alatüüp. Lisaks<br />
sellele, et kõnele<strong>ja</strong> on ise tunnista<strong>ja</strong>, on miratiivi a<strong>ja</strong>plaan alati olevik. Fraase, milles<br />
mira-tiivsus on dominantne semantiline komponent, võib bulgaaria keeles vormistada<br />
imper-fektiivsete verbide imperfekti partitsiipide abil, nt:<br />
(58) Влизам в стаята и гледам: Стоян спял на пода!<br />
‘minema-PREES.1SG PREP tuba-DEF <strong>ja</strong> vaatama-PREES.1SG: Sto<strong>ja</strong>n<br />
magama IMPRF.PRT PREP põrand-DEF’<br />
‘Lähen tuppa <strong>ja</strong> vaatan: Sto<strong>ja</strong>n magab põrandal!’<br />
Miratiivse semantikaga laused on elliptilised <strong>ja</strong> neid käsitletakse grammatikates kaudse<br />
kõneviisi preesensi vormidena (GBE II: 360; Maslov 1981: 272–275). Kuna miratiivsus<br />
99
on bulgaaria keeles markeeritud ellipsiga, võib väita, et inferentsiaaliga võrreldes on see<br />
indirektaali haru keeles rohkem grammatikaliseerunud.<br />
Need elliptilised fraasid, millel on inferentsiaalne sisu <strong>ja</strong> mis on üldjuhul nii tempo-<br />
raalse kui aspekti süsteemi poolt markeeritud perfektiivsusega, sisaldavad tihti mira-<br />
tiivsust (näiteks lause 57 saab laiemast kontekstist sõltuvalt vormistada ka<br />
hüüumärgiga). Peamisteks miratiivse tähenduse kand<strong>ja</strong>teks on aga elliptilised<br />
imperfektiivsed vormid, mis tähendab, et bulgaaria keeles on inferentsiaali <strong>ja</strong> miratiivi<br />
eristamine loomult aspek-tuaalne.<br />
Niisiis on inferentsiaal bulgaaria keeles perfektiivne <strong>ja</strong> selle perfektiivsust markeeri-<br />
takse nii temporaalses kui aspektuaalses domeenis. Miratiiv vastupidi on olemuslikult<br />
imperfektiivne <strong>ja</strong> seda markeeritakse vastavalt imperfekti partitsiipidega <strong>ja</strong><br />
imperfektiivse aspektiga. Kvotatiiv on aspektist sõltumatu, kuid ta on kõige modaalsem.<br />
9.2. Eesti keele süsteem<br />
Erinevalt bulgaaria keelest on eesti keeles mitu erinevat morfosüntaktilist vahendit evi-<br />
dentsiaalsuse väljendamiseks. 58 Eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>ses süsteemis on peamiseks mar-<br />
keerituse printsiibiks opositsioon ‘kvotatiiv’/‘kõik muu’. Kõik peatükis 3.2.1. mainitud<br />
<strong>evidentsiaal</strong>suse väljendamise strateegiad toimivad kvotatiivina. Kõige<br />
grammatikalisee-ritum kvotatiivi markeeri<strong>ja</strong> on vat-vorm, mis on ühtlasi ka kõige<br />
sagedamini esinev vorm kir<strong>ja</strong>keeles.<br />
Eesti keele akadeemilise grammatika järgi tuleb korrelatsioon ‘kõnele<strong>ja</strong> suhtumine’ –<br />
‘informatsiooni allikas’ ilmsiks ainult kontekstis (EKG II: 36), mis tähendab, et see ei<br />
ole markeeritav grammatiliste vahenditega. Kir<strong>ja</strong>keeles, eriti aga kõnekeeles, tuleb ette<br />
juh tumeid, kus ühes fraasis esineb kaks <strong>evidentsiaal</strong>suse morfeemi. Sellised juhtumid<br />
on pidama verbi <strong>ja</strong> vat-sufiksi koosesinemised ühes vormis. Võrdluseks olgu järgmised<br />
laused:<br />
(59) Ta on Tallinnas.<br />
58 Detailsema ülevaate nende vahendite <strong>ja</strong> andmed produktiivsuse kohta toovad P. Toomet (1999, 2000) <strong>ja</strong><br />
M.-M. Sepper (2002).<br />
100
(60) Ta olevat Tallinnas.<br />
(61) Ta pidavat Tallinnas olema.<br />
Eesti verbi pidama grammatikalisatsioon on tähendanud selle semantika astmelist avar-<br />
dumist, mis on teatud hetkel viinud kvotatiivse funktsiooni tekkeni. Sünkroonias on<br />
selle verbi teised modaalsed kasutused täiesti produktiivsed (Erelt 2001). Võib oletada,<br />
et kuna mõnedes grammatikalisatsiooniahela järgnevat staadiumit iseloomustavates<br />
kasu-tustes jäävad mõned eelmise semantilise struktuuri komponendid alles, va<strong>ja</strong>b<br />
pidama-verb kvotatiivi markeeri<strong>ja</strong>na (eriti mitte väga eksplitsiitse konteksti puhul) vat-<br />
sufiksi tuge. Eestlase keelevaistu <strong>ja</strong>oks on lause 61 modaalsem kui 60. Kuna<br />
<strong>evidentsiaal</strong>se <strong>ja</strong> modaalse süsteemi kokkupuutekohaks on episteemiline modaalsus, on<br />
kerge järeldada, et lause 61 sisaldab episteemilist hinnangut ehk kõnele<strong>ja</strong> markeerib<br />
selles eelmise lausega võrreldes selgemalt oma suhtumist. Kui näitelauses 59 on nii<br />
kvotatiiv kui kõnele<strong>ja</strong> suh-tumine markeerimata <strong>ja</strong> näitelauses 60 on markeeritud<br />
kvotatiiv (mis võib pragmaati-listest teguritest sõltuvalt sisaldada ka hinnangulisust),<br />
siis näitelauses 61 on markeeritud nii kvotatiiv kui kõnele<strong>ja</strong> suhtumine.<br />
Teine formaalne raamistik, mis lubab nende tähenduste eristamist, on eesti keeles<br />
nud-sufiksi (aktiivi mineviku partitsiibi tunnuse) dubleerimine V-fraasis. Vanemates<br />
eesti kee-le grammatikates (vt peatükk 3.2.1.) esinevad vormid, mille struktuur on olnud<br />
V-nud. Tänapäeva eesti keeles on sellised verbifraasid aga äärmiselt haruldased:<br />
(62) A B C<br />
Vares istus oksale. Vares istunud oksale. Vares olnud oksale istunud.<br />
Problemaatilise näite 62 C puhul on ilmselt tegemist narratsioonivõttega, millega<br />
kõnele<strong>ja</strong> suurendab distantsi enda <strong>ja</strong> väite sisu vahel. Näide pärineb ühest eesti<br />
muinasjutust. <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>i eesti kir<strong>ja</strong>keele korpuses (TÜKK) leidus ainult üks taoline<br />
vorm (AJAE1990\pm0080). Kümne emakeelse informandi hulgas läbiviidud küsitlus<br />
näitas aga, et olnud V-nud konstruktsioonid võivad elada keeles latentselt. Kõik<br />
informandid pidasid selliseid konstruktsioone põhimõtteliselt võimalikeks ning<br />
kinnitasid, et distantsi suurendamisega (B) → (C) kaasneb modaalsuse kasv. Siin võib<br />
101
eristada sama tüüpi seg-menteerimist kui bulgaaria keeles (vrd näitelause 55):<br />
näitelauses 62 A on indirektne teatelaad <strong>ja</strong> kõnele<strong>ja</strong> suhtumine markeerimata,<br />
näitelauses 62 B on markeeritud indirektaal, aga mitte kõnele<strong>ja</strong> suhtumine, näitelauses<br />
62 C on indirektaal markeeritud ning distantsi suurendamise kaudu ka kõnele<strong>ja</strong><br />
suhtumine. Eesti keeles aga on sellised fraasitüübid nagu 62 C marginaalse kasutusega<br />
<strong>ja</strong> sellepärast ei saa siin rääkida olema verbi mineviku partitsiibi muutumisest kindla<br />
semantikaga partikliks nagu bulgaaria keele бил puhul.<br />
Kokkuvõtvalt võib nentida, et eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>i süsteem on kahe<strong>ja</strong>oline ning<br />
kvotatiiv on ainus <strong>evidentsiaal</strong>suse grammatikaliseerunud haru. Kategooria markeeri<strong>ja</strong>te<br />
kombineerimine annab võimaluse lisada indirektaali suhtes juba markeeritud fraasile ka<br />
subjektiivne hinnang. Taoline süsteem on aga vähem arenenud kui bulgaaria keeles.<br />
Eesti keele indirektaali vormidele ei ole väljenduse rutiinistamine narratiivis omane<br />
ilmselt ka sellepärast, et kir<strong>ja</strong>keeles aktsepteeritud vorm on olevikulise taustaga. Kõige<br />
tavalisem jutustamise a<strong>ja</strong>vorm on aga imperfekt (EKG I: 77).<br />
9.2.1. Inferentsiaalsed <strong>ja</strong> miratiivsed tähendused<br />
Need tähendusharud ei ole eesti keeles grammatikaliseerunud. Inferentsiaalsust <strong>ja</strong> mira-<br />
tiivsust saab eesti keeles väljendada selliste morfosüntaktiliste vahenditega, milles infe-<br />
rentsiaalsus või miratiivsus esineb ainult kõrvalefektina. Sellised on indikatiivi perfekti<br />
vormid. 59 Näiteks bulgaariakeelse inferentsiaalse lause 57 eestikeelne vaste on võimalik<br />
vormistada ainult abiverbiga (abiverbita fraas on tõlgendav üksnes kvotatiivsena).<br />
Keegi, kes on päeval oma sõpra näinud, võib hiljem öelda:<br />
(63) Jüri on paksuks läinud!<br />
Kuna inferentsiaali puhul on oluline markeerida eksplitsiitselt minevikus toimunud<br />
sünd-muse seost oleviku resultaadiga, esineb ta eesti keeles perifrastilise perfekti kujul.<br />
Nii nagu bulgaaria keele perfekt, toimib ka eesti keeles perfekt tihti üldise indirektaalina<br />
59 Lisaks võib eesti keeles teatud kontekstides väljendada inferentsiaalsust ka modaalse verbi pidama<br />
preesensi <strong>ja</strong> imperfekti vorm (vt Erelt 2001).<br />
102
(Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999: 142–143). Inferentsiaal on see indirektaali haru,<br />
mis on kõige otsesemalt tuletatav perfekti algsest semantikast.<br />
Sõltuvalt kontekstist võib toodud näide sisaldada ka miratiivsust. Eesti keeles ei ole<br />
aspekti markeerimiseks eraldiseisvat grammatilist kategooriat ning ka temporaalses<br />
süsteemis ei markeerita aspektuaalset opositsiooni eksplitsiitselt (vastupidiselt bulgaaria<br />
keelele, kus imperfekt <strong>ja</strong> aorist on sellises opositsioonis). Seega puuduvad eesti keeles<br />
vastavad vahendid inferentsiaali <strong>ja</strong> miratiivi formaalseks eristamiseks.<br />
9.3. Vahendatud käsk<br />
Tavaimperatiivi vormidega väljendatakse käsku, mis on suunatud kõnele<strong>ja</strong>lt A kuula<strong>ja</strong>le<br />
B. On kolm tüüpsituatsiooni, kus kas kõnele<strong>ja</strong> või kuula<strong>ja</strong> või mõlemad on käsu vahen-<br />
da<strong>ja</strong> rollis:<br />
I A > B → Y / Y <strong>ja</strong> C<br />
II X → A > B / B <strong>ja</strong> C / A / A <strong>ja</strong> B<br />
III X → A > B → Y / Y <strong>ja</strong> C<br />
X on kõnesituatsioonis mitteosalev käsuand<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> Y mitteosalev käsusaa<strong>ja</strong>. Märk > tä-<br />
histab lauset, mis tuuakse kuuldavale kõnesituatsioonis. Noolega on märgitud laused,<br />
mida kasutati või kasutatakse (tulevikus) väl<strong>ja</strong>spool kõnesituatsiooni. Tüübis I on käsk<br />
suunatud kõnele<strong>ja</strong>lt kõnesituatsioonis mitteosalevale Y-le (3SG) või talle <strong>ja</strong> kellelegi<br />
teisele C (3PL). Tüübis II on käsk suunatud kõnesituatsioonis mitteosalevalt isikult kuu-<br />
la<strong>ja</strong>le B (2SG), kuula<strong>ja</strong>le B <strong>ja</strong> kellelegi teisele C (2PL), kõnele<strong>ja</strong>le A (1SG) või<br />
kõnele<strong>ja</strong>le A <strong>ja</strong> kuula<strong>ja</strong>le B (1PL). Tüübis III on nii käsuand<strong>ja</strong> kui käsusaa<strong>ja</strong><br />
kõnesituatsioonist väl-<strong>ja</strong>spool ning mõlemad kõnesituatsioonis osale<strong>ja</strong>d on vahenda<strong>ja</strong>d.<br />
Tüüpsituatsioonides II <strong>ja</strong> III kasutatakse bulgaaria keeles samu vorme, millega mar-<br />
keeritakse <strong>evidentsiaal</strong>sust kaudses kõneviisis. On olemas kaks paradigmat: üks “neut-<br />
raalse” kaudse käsu <strong>ja</strong>oks, teine emfaatilise käsu <strong>ja</strong>oks (vt Maslov 1981: 288). Neutraal-<br />
seid kaudseid käske vormistatakse konjunktiivse partikli да kaudse kõneviisi preesensi<br />
103
vormile lisamisega: да съм отидел ‘et ma mingu’, да отидел ‘et ta mingu’. Emfaatilisi<br />
vorme moodustatakse neutraalsetele vormidele distantspartikli бил lisamisega:<br />
(64) Каза да сме отидели тази нощ в София.<br />
‘ütlema-AOR.3SG KONJ.PART olema-PREES.1PL minema-IMPF.PRT-PL<br />
see öö PREP Sofia’<br />
‘Ütles, et me (eksklusiivne) mingu sellel ööl Sofiasse.’<br />
(65) Каза да сме били отидели тази нощ в София.<br />
‘ütlema-AOR.3SG KONJ.PART olema-PREES.1PL olema-PRF.PRT-PL<br />
minema IMPF.PRT-PL see öö PREP Sofia’<br />
‘Ütles, et me (eksklusiivne) mingu sellel ööl Sofiasse.’<br />
Eesti keeles antakse vahendatud käsku edasi jussiiviga, mille tunnuseks on sufiks -<br />
gu/-ku. Jussiivi vormid on tekkinud imperatiivi kolmanda isiku vormide<br />
regrammatikalisee-rumise teel: imperatiiv-2SG mine koju → (imperatiiv-3SG mingu<br />
koju) → jussiiv-2SG sa mingu koju (EKG I: 236–237; EKG II 37; Erelt 2002). Jussiivi<br />
vorme võib eesti keeles kasutada kõikides tüüpsituatsioonides, kaasa arvatud tüübis I,<br />
milles bulgaaria keeles tuleb kasutada tavaimperatiivi vormi, nt:<br />
(66) Те да отидат тази нощ в София!<br />
‘nemad KONJ.PART minema-PREES.3PL see öö PREP Sofia’<br />
‘Mingu nad sellel ööl Sofiasse!’<br />
Taoline erinevus situatiivses distributsioonis on tingitud kasutatavate vormide algsest<br />
funktsioonist. Bulgaaria keele kaudsed vormid on laienenud ainult nendele situatsiooni-<br />
dele, kus kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> käsuand<strong>ja</strong> ei ole üks <strong>ja</strong> sama isik (sest nende samasuse korral saab<br />
kasutada tavaimperatiivi kolmanda isiku vorme). Eesti keeles on aga jussiivi gu-/ku-<br />
sufiksi regrammatikalisatsioon lähtunud just imperatiivi kolmandast isikust (vt Erelt<br />
2002) ehk kontekstidest, kus kõnele<strong>ja</strong> <strong>ja</strong> käsuand<strong>ja</strong> on sama isik <strong>ja</strong> laienenud hiljem tüü-<br />
pidele I <strong>ja</strong> II.<br />
104
Peale selle on bulgaaria keeles olemas üks strateegia retoorilise kaudse käsu<br />
väljenda-miseks, mis toimib tüübis I. On olemas kivistunud väljendeid, mis on<br />
moodustatud üksik perfekti partitsiibiga:<br />
(67) Кучета ви яли!<br />
‘koer-DEF.PL teie-AKK sööma-PRF.PRT-PL’<br />
‘Susi teid söögu!’<br />
Mõlemas keeles on võimalik vormistada ka inferentsiaalseid kaudseid käske, mis on<br />
motiveeritud minevikus toimunud sündmuse resultaadi poolt ning mis on minevikule<br />
suu-natud <strong>ja</strong> seega teostamatud. Eesti keeles võib sellist käsku vormistada üksik<br />
mineviku partitsiibiga (vt Mägiste 1976; Metslang, Muižniece, Pajusalu 1999: 147–148;<br />
Erelt 2002). Bulgaaria keeles aga, juhul kui ei ole tegemist fraseologiseerunud<br />
väljendiga, tuleb kasutada perifrastilist vormi (perfekti):<br />
(68) Ta magas hommikul sisse. – Tulnud eile õigel a<strong>ja</strong>l koju. (Metslang, Muižniece,<br />
Pajusalu 1999: 148)<br />
Той сутринта се успа. – Да е дошъл вчера навреме.<br />
‘Tema.MASK hommik-DEF REFL sisse magama-AOR.3SG. – MOD.KONJ.<br />
PART olema.3SG tulema-PRF.PRT eile õigel a<strong>ja</strong>l’<br />
105
10. Kokkuvõte<br />
Vaadeldud keelte <strong>evidentsiaal</strong>sete süsteemide seas seisavad üksteisest tüpoloogiliselt<br />
kõige kaugemal albaania <strong>ja</strong> eesti kir<strong>ja</strong>keele süsteemid. Tabelis 10 olen abstraheerinud<br />
kahte tüüpi süsteeme – A <strong>ja</strong> B. Need kaks tüüpi esindavad kahte tüpoloogilist äärmust.<br />
A tüüpi süsteem kehastub kõige rohkem albaania keeles, B tüüpi süsteem aga eesti<br />
keeles. Kõik ülejäänud vaadeldud keelte süsteemid võib paigutada nende vahele. Seda<br />
tõestavad tabelid 7, 8 <strong>ja</strong> 9, mis illustreerivad uurimuse tulemusi.<br />
Läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem paistab kujutavat endast üleminekuala ühelt poolt<br />
indo-euroopa/Balkani keelte modaliseeritud süsteemide <strong>ja</strong> teiselt poolt eesti keele süs-<br />
teemi vahel. Sarnaselt Balkani keelte süsteemidega opereerib läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne<br />
süsteem väga laia spektriga modaalsetes tarindites. Teiselt poolt on läti keele evident-<br />
siaalne süsteem kitsama semantikaga <strong>ja</strong> sarnaneb selle poolest eesti keele <strong>evidentsiaal</strong>se<br />
süsteemiga. Mõlemad süsteemid markeerivad üksnes kvotatiivi. Nagu eesti keele süs-<br />
teem, nii on ka läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem Balkani keelte <strong>ja</strong> leedu keele süstee-<br />
midest grammatilisem <strong>ja</strong> selle põhilised formandid on kivistunud preesensi partitsiibid.<br />
Oma huvitava tüpoloogilise positsiooni tõttu va<strong>ja</strong>ks läti keele <strong>evidentsiaal</strong>ne süsteem<br />
kõige rohkem lisauurimist.<br />
106
Tabelite 7–9 sümbolid:<br />
+ omadus esineb<br />
(+) omadus on kategoriaalselt mitte keskne, esinemuselt haruldane või esineb ainult<br />
murretes<br />
(–) omadus on väga perifeerne või on selle kohta ainult ebakindlaid teateid<br />
– omadus ei esine<br />
? esinemuse kohta ei ole andmeid<br />
Tabel 7. Evidentsiaalne morfosüntaks<br />
GRAMMEEM TRG BG MK ALB LD LT EE<br />
PERFEKTI/PRETEERITUMI PARTITSIIP + + + (+) + + +<br />
PREESENSI PARTITSIIP – – – – + + +<br />
INFINITIIV – – – – – (–) +<br />
NOMINALISATSIOON – – – – – (+) (+)<br />
PERFEKTI ABIVERBI ELLIPS + + + – (+) (+) (+)<br />
AGLUTINATSIOON – – – + – – –<br />
KIVISTUNUD MORFEEM – – – + (–) + +<br />
DISTANTSPARTIKKEL + (+) (+) (+) (+) – (–)<br />
ABIVERBI VAHETUS – – (+) – – – –<br />
ABIVERBI TÜVEVAHETUS – (+) (+) – (+) – –<br />
V-FRAASI INVERSIOON – – – + – – –<br />
ESIMENE POSITSIOON PERIFRAASIS + (+) (+) + + + +<br />
ASPEKT = EV. STRATEEGIA (+) + + – – – –<br />
TEGUMOOD = EV. STRATEEGIA – – + – + (+) –<br />
LIHTAEG > LIITAEG = EV. STRATEEGIA – + + + (+) (+) (+)<br />
GRAM. RADA LÄBIPAISTEV (+) + + (+) – – –<br />
Tabel 8. Evidentsiaali süntagmaatiline levik<br />
SÜNTAGMA TRG BG MK ALB LD LT EE<br />
KÜSILAUSES (+) (+) (+) + ? (–) (–)<br />
HÜÜDLAUSES + + + + + (–) (–)<br />
KÄSKLAUSES (–) + + + – + –<br />
EV. + IMPERATIIV – + + + – + –<br />
EV. + MUU DEONTILINE KÕNEVIIS + – – – – + –<br />
EV. + KONDITSIONAAL (–) (–) – – – + –<br />
EV. + MUU EPISTEEMILINE KÕNEVIIS – – – + – – –<br />
107
Tabel 9. Evidentsiaali semantika <strong>ja</strong> pragmaatika<br />
SEM./PRAGM. TÄHENDUS TRG BG MK ALB LD LT EE<br />
KATAB KVOTATIIVI + + + + + + +<br />
KATAB INFERENTSIAALI + + + + + – –<br />
KATAB MIRATIIVI + + + + + – –<br />
DUBITATIIVNE LISATÄHENDUS (+) + + + + (+) (+)<br />
PRESUMPTIIVNE LISATÄHENDUS (+) + + + + – –<br />
OPOSITS. TERAVUS SÕLTUB<br />
AJAPLAANIST<br />
– + + – – – –<br />
KOLMEJAOL. PRIMAARNE OPOSITS. + – + – – – –<br />
SEKUND. ALALIIGI ERITLEMINE + (+) (+) – + – –<br />
SEKUND. DISTANTSI SUURENDAMINE + + + + + – (+)<br />
GENEERILINE FUNKTSIOON – – – + – – –<br />
UNENÄOD + (+) (+) ? ? – –<br />
ENDOP. V. – KOGEMISE PARATAMATUS – – – + – – –<br />
RAHVANARRATIIVID + + + + (+) (+) (+)<br />
AJALOOLINE KIRJANDUS – + + + – – –<br />
DISKURSIIVNE ANAFOOR (+) (+) (+) + (+) (+) (+)<br />
Tabel 10. Kaks abstraktset tüüpi<br />
A B<br />
lai semantika kitsas semantika<br />
suhtumine ≥ allikas allikas ≥ suhtumine<br />
kognitiivne baas: markeerib mõistuse kognitiivne baas: mittekõnele<strong>ja</strong> osalus →<br />
valmidusastet informatsiooni assimileerimiseks refereering (ei hõlma pertseptiivseid kasutusi,<br />
(informatsioon on kõnele<strong>ja</strong> teadvuse mõistuse valmidusaste ei ole relevantne)<br />
perifeerias)<br />
endopaatilised protsessid/seisundid,<br />
geneerilised kasutused, unenäod<br />
108<br />
ei hõlma endopaatilisi protsesse/seisundeid, ei<br />
esine geneerilistes väljendites ega unenägude<br />
edasiandmisel<br />
intonatsioon on relevantne intonatsioon ei ole relevantne<br />
hõlmab kõiki kommunikatiivseid lausetüüpe hõlmab ainult deklaratiivlauseid<br />
katab irreaalseid lauseid ei kata irreaalseid lauseid<br />
rutiinistub narratiivis ei rutiinistu narratiivis<br />
arengu lähteallikaks on perfekt muu arengu lähteallikas<br />
‘järeldus’ <strong>ja</strong> ‘refereering’ on tekkinud samast ‘järeldus’ <strong>ja</strong> ‘refereering’ ei ole tekkinud<br />
morfosüntaktilisest mater<strong>ja</strong>list<br />
samast morfosüntaktilisest mater<strong>ja</strong>list<br />
grammatikalisatsiooni ra<strong>ja</strong> varasemad etapid grammatikalisatsioon on lõppenud<br />
on läbinähtavad sünkroonias<br />
osaline homonüümia indikatiivi a<strong>ja</strong>vormidega homonüümiat indikatiiviga ei esine
Lühendid<br />
ADM – admiratiiv<br />
ADV – adverb<br />
AKK – akusatiiv<br />
AKT – aktiiv<br />
AOR – aorist<br />
DAT – daativ<br />
DEF – definiitne, määratud<br />
DEM – demonstratiiv(ne)<br />
DEONT – deontiline<br />
EKSIST – eksistentsiaalne<br />
EMF – emfaatiline<br />
EPIST – episteemiline<br />
EV – <strong>evidentsiaal</strong><br />
FUT – futuurum<br />
ENDOP – endopaatiline<br />
GEN – genitiiv<br />
GRAM – grammatikalisatsioon<br />
HAB – habere<br />
HORT – hortatiiv(ne)<br />
IMPRF – imperfekt<br />
IND – indirektne<br />
INTERJ – interjektsioon<br />
INTERR – interrogatiivne<br />
ITER – iteratiivne<br />
KO – koopula<br />
KONJ – konjunktsioon, konjunktiivne<br />
MASK – maskuliin<br />
109
MOD – modaalne<br />
NEG – negatiivne, eitav<br />
NEUTR – neutrum<br />
NOM – nominatiiv<br />
PART – partikkel<br />
PASS – passiiv<br />
PL – pluural<br />
PLPRF – pluskvamperfekt<br />
PRON – pronoomen<br />
POSS – possessiivsufiks<br />
POSTP – postpositsioon<br />
PREES – preesens<br />
PREP – prepositsioon<br />
PRET – preteeritum<br />
PRF – perfekt<br />
PRT – partitsiip<br />
REFL – refleksiiv(ne)<br />
SG – singular<br />
TEMP – temporaalne<br />
V – verb<br />
Keelte lühendid<br />
alb – albaania<br />
arum – arumuni<br />
bg – bulgaaria<br />
ee – eesti<br />
ingl – inglise<br />
ld – leedu<br />
lt – läti<br />
mk – makedoonia<br />
trg – türgi<br />
110
Kir<strong>ja</strong>ndus<br />
Aikhenvald, A. Y. 2000: Evidentials. La Trobe University. Melbourne.<br />
Aikhenvald, A. Y. 2003: Evidentiality in Typological Perspective. – Studies in<br />
Evidentiality. A. Y. Aikhenvald, R. M. W. Dixon (eds.). Typological Studies in<br />
Language 54. Amsterdam – Philadelphia, 1–31.<br />
Aikhenvald, A. Y., Dixon, R. M. W. (eds.) 2003: Studies in Evidentiality. – Typological<br />
Studies in Language 54. Amsterdam – Philadelphia.<br />
Airila, M. 1935: Viron kielen oratio obliqua’sta. – Suomi 5(17). Suomalaisen<br />
Kir<strong>ja</strong>llisuuden Seura. Helsinki.<br />
Aksu-Koç, A.., Slobin, D. 1986: A Psychological Account of the Development and Use<br />
of Evidentials in Turkish. – Evidentiality: the Linguistic Coding of<br />
Epistemology. W. Chafe, J. Nichols (eds.). Advances in Discourse Processes<br />
20. Norwood, New Jersey, 159–167.<br />
Ambrazas, V. 1990: Vergleichende Syntax der <strong>balti</strong>schen Partizipien. Mokslas. Vilnius.<br />
Ambrazas, V. 1994: On the Interpretation of the Lithuanian Constructions with Neuter<br />
Passive Participles. – Linguistica Baltica, vol. 3. Krakow, 7–11.<br />
Anderson, L. B. 1986: Evidentials, Paths of Change, and Mental Maps: Typologically<br />
Regular Asymmetries. – Evidentiality: The Linguistic Coding of Epistemology.<br />
W. Chafe, J. Nichols (eds.). Advances in Discourse Processes 20. Norwood,<br />
New Jersey, 273–312.<br />
Andreičin = Андрейчин, Л. 1952: Въпросът за националната самобитност на езика.<br />
– Известия на института за български език 2б. София, 29–54.<br />
Aronson, H. 1977: Interrelationships between Aspect and Mood in Bulgarian. – Folia<br />
Slavica, vol. 1, no. 1. Columbus, Ohio, 9–32.<br />
ARS = Албанско-русский словарь. Сост. Р. Д. Кочи, Д. И. Скенди, Б. А.<br />
Серебренников. Москва 1950.<br />
Asenova = Асенова, П. 2 2002: Балканско езикознание. Основни проблеми на<br />
балканския езиков съюз. София.<br />
111
Boissin, H. 1975: Grammaire de l’albanais moderne. Paris.<br />
Campbell, L. 1991: Some Grammaticalization Changes in Estonian and their<br />
Implications. – Approaches to Grammaticalization. E. C. Traugott, B. Heine<br />
(eds.). Typological Studies in Language 19. Amsterdam, 285–299.<br />
Ceplīte, B., Ceplītis L. 1991: Latviešu valodas praktiskā gramatika. Rīga.<br />
Chafe, W., Nichols, J. (eds.) 1986: Evidentiality: the Linguistic Coding of Epistemology.<br />
Advances in Discourse Processes 20. Norwood, New Jersey.<br />
Comrie, B. 5 1995: Aspect: an Introduction to the Study of Verbal Aspect and Related<br />
Problems. Cambridge.<br />
Darden, B. 1977: On the Admirative in Bulgarian. – Folia Slavica, vol. 1, no. 1.<br />
Columbus, Ohio, 59–63.<br />
DeLancey, S. 1997: Mirativity: The Grammatical Marking of Unexpected Information. –<br />
Linguistic Typology, vol. 1. Berlin – New York, 33–52.<br />
DeLancey, S. 2001: The Mirative and Evidentiality. – Journal of Pragmatics, vol. 33, no.<br />
3. Amsterdam, 369–382.<br />
Demina = Демина, Е. И. 1959: Пересказывательные формы в современном<br />
болгарском литературном языке. – Вопросы грамматики болгарского<br />
литературного языка. под ред. С. Б. Бернштейна. Москва, 313–378.<br />
Dendale, P. 1993: Le conditionnel de l’information incertaine: marqueur modal ou<br />
marqueur evidentiel? – Proceedings of the XXe Congrès International de<br />
Linguistique et Philologie Romanes. Tome 1, Section I. La phrase. G. Hilty<br />
(ed.). Tübingen, 165–176.<br />
Dendale, P., Tasmowski, L. 2001: Introduction: Evidentiality and related notions. –<br />
Journal of Pragmatics, vol. 33, no. 3. Amsterdam, 339–348.<br />
DLKG = Dabaratin÷s lietuvių kalbos gramatika. Lietuvių Kalbos Institutas. Vilnius<br />
1994.<br />
Duchet, J.-L., Pernäska, R. 1996: L’admiratif albanais: recherche d’un invariant<br />
sémantique. – L’Énonciation médiatisée. Z. Guentchéva (éd.). Louvain – Paris,<br />
31–46.<br />
Dudina = Дудина, Л. Н. 1993: Турецкий язык. Москва – Баку.<br />
112
EKG I = M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Ra<strong>ja</strong>ndi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S.<br />
Vare: Eesti keele grammatika I. Morfoloogia. Sõnamoodustus. Eesti Teaduse<br />
Akadeemia Eesti Keele Instituut. Tallinn 1995.<br />
EKG II = M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Ra<strong>ja</strong>ndi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S.<br />
Vare: Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Eesti Teaduse Akadeemia<br />
Eesti Keele Instituut. Tallinn 1993.<br />
Eintrei = Эйнтрей, Т. И. 1982: Албанский язык. Ленинград.<br />
Endzelīns, J. 1951: Latviešu valodas gramatika. Rīga.<br />
Erelt, M. 2001: Some Notes on the Grammaticalization of the Verb pidama in Estonian.<br />
– Estonian Typological Studies V. <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>i Eesti Keele Õppetooli<br />
Toimetised 18, 7–25.<br />
Erelt, M. 2002: Does Estonian have the Jussive? – Linguistica Uralica 2002, no. 2, 110–<br />
117.<br />
Fiedler, W. 1966: Zu einigen Problemen des albanischen Admirativs. –<br />
Wissenschaftliche Zeitschrift der Karl-Marx Universität Leipzig, Bd. 15, 561–<br />
566.<br />
Fitneva, S. 2001: Epistemic Marking and Reliability Judgments: Evidence from<br />
Bulgarian. – Journal of Pragmatics, vol. 33, no. 3. Amsterdam, 401–420.<br />
Fleischman, S. 1989: Temporal Distance – a Basic Linguistic Metaphor. – Studies in<br />
Language, vol. 13, no. 1. Amsterdam, 1–50.<br />
Friedman, V. A. 1977: The Grammatical Categories of the Macedonian Indicative.<br />
Columbus.<br />
Friedman, V. A. 1978: On the Semantic and Morphological Influence of Turkish on<br />
Balkan Slavic. – Papers from the Fourtheenth Regional Meeting. Chicago<br />
Linguistic Society, April 13–14, 1978.<br />
Friedman, V. A. 1981: Admirativity and Confirmativity. – Zeitschrift für Balkanologie,<br />
Bd 17, Nr. 1. Wiesbaden, 12–28.<br />
Friedman, V. A. 1982: Admirativity in Bulgarian Compared with Albanian and Turkish.<br />
– Bulgaria Past and Present. Bulgarian Academy of Sciences. vol. 1. Sofia, 63–<br />
67.<br />
113
Friedman, V. A. 1985: Balkan Romani Modality and Other Balkan Languages. – Folia<br />
Slavica, vol. 9, no. 7. Columbus, Ohio, 381–389.<br />
Friedman, V. A. 1986: Evidentiality in the Balkans: Bulgarian, Macedonian and<br />
Albanian. – Evidentiality: the Linguistic Coding of Epistemology. W. Chafe, J.<br />
Nichols (eds.). Advances in Discourse Processes 20. Norwood, New Jersey,<br />
168–187.<br />
Friedman, V. A. 1988: The Category of Evidentiality in the Balkans and the Caucasus. –<br />
American Contributions to the Tenth International Congress of Slavists, Sofia<br />
September 15–21 1988. A. Schenker, E. Stankiewicz, D. Worth (eds.).<br />
Columbus, Ohio, 121–139.<br />
Friedman, V. A. 1997: A Contrastive View of Subordinate Aspect and the Opposition<br />
Confirmative/Non-confirmative in the Balkans with Particular Reference to<br />
Macedonian and Turkish. – Balkanistica, vol. 10. Columbus, Ohio, 185–201.<br />
Friedman, V. A. 2000: Confirmative/Nonconfirmative in Balkan Slavic, Balkan<br />
Romance and Albanian with Additional Observations on Turkish, Romani,<br />
Georgian and Lak. – Evidentials. Turkic, Iranian and Neighbouring Languages.<br />
L. Johanson, B. Utas (eds.). Berlin – New York, 329–366.<br />
Friedman, V. A. 2001: Interrogation and Noncomfirmativity: A Pearceian Approach to<br />
the Intersection between Expressive Past and Present. – Pearceian Semiotics:<br />
The State of the Art. An International Colloquium Canet-Plage, June 27–30<br />
2001. http://www.univ-perp.fr/csp2001/friedman.htm.<br />
Friedman, V. A. 2003: Evidentiality in the Balkans with special attention to Macedonian<br />
and Albanian. – Studies in Evidentiality. A. Y. Aikhenvald, R. M. W. Dixon<br />
(eds.). Typological Studies in Language 54. Amsterdam – Philadelphia, 189–<br />
218.<br />
GBE II = Граматика на съвременния български книжовен език. Том 2.<br />
Морфология. София 1983.<br />
GLJ = Грамматика литовского языка. Академия Наук Литовской ССР. Вильнюс<br />
1985.<br />
114
Graves, N. 2000: Macedonian – a Language with Three Perfects?. – Tense and Aspect<br />
in the Languages in Europe. Ö. Dahl (ed.). Empirical Approaches to Language<br />
Typology, vol. 20, no. 6 = Eurotyp, no. 6. Berlin – New York, 479–494.<br />
Grünthal, V. 1940: Itämeren suomalaisten kielten yksikön nominatiivi objektin<br />
edusta<strong>ja</strong>na aktiivin yhteydessä. Helsinki.<br />
Gronemeyer, C. 1997: Evidentiality in Lithuanian. – Working Papers 46, Lund<br />
University, Department of Linguistics, 93–112.<br />
Guentchéva, Z. 1990: Valeur inférentielle et valeur ‘admirative’ en bulgare. –<br />
Contrastive Linguistics, vol. 15. Sofia, 47–52.<br />
Guentchéva, Z. (éd.) 1996: L’Énonciation médiatisée. Louvain – Paris.<br />
Haarmann, H. 1970: Die indirekte Erlebnisform als grammatische Kategorie. Eine<br />
eurasische Isoglosse. Wiesbaden.<br />
Hakulinen, L., Leino, P. 1987: Finnish Participial Construction from a Discourse Point<br />
of View. – Ural-Altaische Jahrbücher, vol. 59. Wiesbaden, 35–43.<br />
Heine, B., Kuteva, T. 2002: World Lexicon of Grammaticalization. Cambridge.<br />
Holvoet, A. 2001: Mood and Modality in Latvian. – Sprachtypologie und<br />
Universalienforschung, vol. 54, no. 3. Berlin, 226–252.<br />
Hopper, P. J., Traugott, E. C. 2 1994: Grammaticalization. Cambridge Textbooks in<br />
Linguistics. Cambridge.<br />
Ifantidou, E. 2001: Evidentials and Relevance. Pragmatics & Beyond New Series 86.<br />
Amsterdam – Philadelphia.<br />
Ikola, O. 1953: Viron <strong>ja</strong> liivin modus obliquuksen historiaa. – Suomi 106(4). Helsinki.<br />
Johanson, L. 1996: On Bulgarian and Turkic Indirectives. – Areale, Kontakte, Dialekte.<br />
Sprache und ihre Dynamik in mehrsprachigen Situationen. N. Boretzky, W.<br />
Enninger, Th. Stolz (eds.). Bochum-Essener Beiträge zur<br />
Sprachwandelforschung 24. Bochum, 84–94.<br />
Johanson, L. 1998: Zum Kontakteinfluβ türkischer Indirektive. – Turkologie heute –<br />
Tradition und Perspektive. N. Demir, E. Taube (eds.). Veröffentlichungen der<br />
Societas Uralo-Altaica 48. Wiesbaden, 141–150.<br />
115
Johanson, L., Utas, B. (eds.) 2000: Evidentials. Turkic, Iranian and Neighbouring<br />
Languages. Berlin – New York.<br />
Johanson, L. 2003: Evidentiality in Turkic. – Studies in Evidentiality. A. Y.<br />
Aikhenvald, R. M. W. Dixon (eds.). Typological Studies in Language 54.<br />
Amsterdam – Philadelphia, 272–290.<br />
Joseph, B. D. 2003: Evidentials: Summation, Questions, Prospects. – Studies in<br />
Evidentiality. A. Y. Aikhenvald, R. M. W. Dixon (eds.). Typological Studies in<br />
Language 54. Amsterdam – Philadelphia, 307–327.<br />
Jüvä, S. 2002: Võro kaudusõ morfofonoloogiast. – Väikeisi kiili kokkoputmisõq.<br />
Väikeste keelte kontaktid. Võro Instituudi Toimõndusõq 14. Võru, 178–184.<br />
Kask, A. 1984: Eesti murded <strong>ja</strong> kir<strong>ja</strong>keel. Tallinn.<br />
Kettunen, L. 1938: Epäsuoran kertomatavan historiaa. – Virittäjä 1938, nr. 2. Helsinki,<br />
196–200.<br />
Klaas, B. 1997: The Quotative Mood in the Baltic Sea Areal. – Estonian: Typological<br />
Studies II. <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>i Eesti Keele Õppetooli Toimetised 7, 73–97.<br />
Klaas, B. 2002: Reported Command in Lithuanian Compared to Estonian. – Linguistica<br />
Uralica 2002, no. 2, 118–125.<br />
Koneski = Конески, Б. 1967: Граматика на македонскиот литературен jазик.<br />
Скопjе.<br />
Kostov, K. 1973: Zur Bedeutung des Zigeunerischen für die Erforschung Grammatischer<br />
Interferenzerscheinungen. – Балканско езикознание 1973, no. 2. София, 99–<br />
113.<br />
Kozintseva = Козинцева, Н. А. 1994: Категория евиденциальности (проблемы<br />
типологического анализа. – Вопросы языкознания 1994, № 3. Москва, 92–<br />
104.<br />
Krautmane, Ē. 1997: Kaudne kõneviis eesti (<strong>ja</strong> liivi) ning läti (<strong>ja</strong> leedu) keeles.<br />
Bakalaureusetöö. <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>.<br />
Lazard, G. 2001: On the Grammaticalization of Evidentiality. – Journal of Pragmatics,<br />
vol. 33, no. 3. Amsterdam, 359–367.<br />
Lewis, G. L. 1966: Turkish. Teach Yourself Books. London.<br />
116
Lindstedt, J. 1998a: Torlak Narrative Systems as Illustrated by Olaf Broch’s Material. –<br />
A Centenary of Slavic Studies in Norway: The Olaf Broch Symposium. J. I.<br />
Bjrrnflaten, G. Kjetsaa, T. Mathiasen (eds.). The Norwegian Academy of<br />
Science and Letters, Oslo 178–185.<br />
Lindstedt, J. 1998b: On the Balkan Linguistic Type. – Studia Slavica Finlandiensia, vol<br />
15. Helsinki, 91–103.<br />
Lindstedt, J. 2000a: The Perfect – Aspectual, Temporal and Evidential. – Tense and<br />
Aspect in the Languages in Europe. Ö. Dahl (ed.). Empirical Approaches to<br />
Language Typology, vol. 20, no. 6 = Eurotyp, no. 6. Berlin – New York, 365–<br />
383.<br />
Lindstedt, J. 2000b: Linguistic Balkanization: Contact-Induced Change by Mutual<br />
Reinforcement. – Languages in Contact. D.G. Gilberts, J. Nerbonne, J.<br />
Schaeken (eds.). Studies in Slavic and General Linguistics 28. Amsterdam –<br />
Atlanta, 231–246.<br />
Loorits, O. 1923: Eesti keele grammatika. <strong>Tartu</strong>.<br />
Lötzsch = Леч, Р. 1971: О специфическом характере грамматической<br />
интерференции связанной с произхождением так называемых<br />
пересказывателных форм болгарского языка. – Исследования по<br />
славянскому языкознанию. Москва, 173–181.<br />
Lyons, J. 1977: Semantics II. Cambridge.<br />
Maslov = Маслов, Ю. С. 1981: Грамматика болгарского языка. Москва.<br />
Matras, Y. 1995: Verb Evidentials and their Discourse Function in Vlach Romani<br />
Narratives. – Romani in Contact: The History, Structure and Sociology of a<br />
Language. Y. Matras (ed.). Current Issues in Linguistic Theory 126.<br />
Amsterdam, 95–123.<br />
Mathiassen, T. 1996: Some Aspects of Language Contacts and Convergency<br />
Phenomena in the Baltic Area. – Evidence from Lithuanian, Latvian, Livonian,<br />
Estonian, Russian and Polish. – Contacts des langues et de(s) cultures dans<br />
l’aire <strong>balti</strong>que / Contacts of Languages and Cultures in the Baltic Area:<br />
117
Mélanges offerts à Fanny de Sivers. M. M. J. Fernandez, R. Raag (éds.).<br />
Uppsala, 171–179.<br />
Metslang, H. 1991: A<strong>ja</strong>st <strong>ja</strong> tema vormist verbitarendeis. – Keel <strong>ja</strong> Kir<strong>ja</strong>ndus 1991, nr.<br />
3, 163–168.<br />
Metslang, H. 1993: Verbitarind a<strong>ja</strong>tähendust väljendamas. – Virittäjä 1993, nr. 2.<br />
Helsinki, 203–221.<br />
Metslang, H., Muižniece, L., Pajusalu, K. 1999: Past Participle Finitization in Estonian<br />
and Latvian. – Estonian: Typological Studies III. <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>i Eesti Keele<br />
Õppetooli Toimetised 11, 128–157.<br />
Metslang, H., Pajusalu, K. 2002: Evidentiality in South Estonian. – Linguistica Uralica<br />
2002, no. 2, 98–109.<br />
Mägiste, J. 1976: Viron imperatiivin preteriitti. – Virittäjä 1976, nr. 1. Helsinki, 48–51.<br />
Palmaitis, M. 1989: Borussica: 2. astits, billāts – das preissische Modus Relativus. –<br />
Baltistica, vol. 25, no. 2. Vilnius, 128–132.<br />
Palmer, F. R. 2 2001: Mood and Modality. Cambridge Textbooks in Linguistics.<br />
Cambridge.<br />
Plungian, V. 2001: The Place of Evidentiality within Universal Grammatic Space. –<br />
Journal of Pragmatics, vol. 33, no. 3. Amsterdam, 349–357.<br />
Põld, H. 1922: Eesti keeleõpetus. II <strong>ja</strong>gu. Lauseõpetus. Tallinn.<br />
Rätsep, H. 1971: Kas kaudne kõneviis on kõneviis? – Keel <strong>ja</strong> Struktuur 5. <strong>Tartu</strong>, 45–69.<br />
Schmalstieg, W. R. 1992: A Few Comments on the Old Prussian Preterite Tense. –<br />
Colloquium Pruthenicum Primum: Papers from the First International<br />
Conference on Old Prussian Held in Warsaw, Sept 30th – Oct 1st, 1991. W.<br />
Smoczynski, A. Holvoet (eds.). Warsaw, 39–45.<br />
Sepper, M.-M. 2002: Evidentsiaalsuse väljendamine eesti kir<strong>ja</strong>keeles ühe sa<strong>ja</strong>ndi<br />
jooksul. – Väikeisi kiili kokkoputmisõq. Väikeste keelte kontaktid. Võro<br />
Instituudi Toimõndusõq 14. Võru, 185–206.<br />
Serebrennikov = Серебренников, Б. А. 1960: Категории времени и вида в финно-<br />
угорских языках пермской и волжской групп. Москва.<br />
118
Slobin, D., Aksu, A. 1982: Tense Aspect and Modality in the Use of the Turkish<br />
Evidential. – Tense-Aspect: Between Semantics and Pragmatics. P. J. Hopper<br />
(ed.). Amsterdam –Philadephia, 185–200.<br />
Stolz, Th. 1991: Sprachbund im Balticum? Estnisch und Lettisch im Zentrum einer<br />
sprachlichen Konvergentzlandschaft. Bochum.<br />
Sytov = Сытов, А. П. 1979: Категория адмиратива в албанском языке и ее<br />
балканские соответствия. – Проблемы синтаксиса языков балканского<br />
ареала. Ленинград, 90–124.<br />
Tekin, T. 1968: A Grammar of Orkhan Turkic. Bloomington, Indiana.<br />
Thomason, S. S., Kaufman T. 1998: Languahe Contact, Creolization, and Genetic<br />
Linguitsics. Berkeley – Los Angeles – Oxford.<br />
Toomet, P. 1999: Kaudne kõneviis tänapäeva eesti keele suulistes tekstides. Magistritöö.<br />
<strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>.<br />
Toomet, P. 2000: Mõnest kaudsuse väljendamise võimalusest tänapäeva eesti keeles. –<br />
Keel <strong>ja</strong> Kir<strong>ja</strong>ndus 2000, nr. 4, 251–259.<br />
Tsonev = Цонев, Б. 1937, История на българския езикь. Част III. София.<br />
TÜKK = <strong>Tartu</strong> <strong>Ülikool</strong>i eesti kir<strong>ja</strong>keele korpus. http://www.cl.ut.-ee/ee/corpusb/<br />
Valackien÷ = Валацкиене, А. 1966: Литовский язык. – Языки народов СССР. Т. 1.<br />
Индоевропейские языки. Москва.<br />
van der Auwera, J., Plungian, V. 1998: Modality’s Semantic Map. – Linguistic<br />
Typology, vol. 2. Berlin – New York, 125–139.<br />
Weigand, G. 1923/4: The Admirative in Bulgarian. – The Slavonic Review, vol. 2.<br />
London, 567–568.<br />
Willet, Th. 1988: A Cross-Linguistic Survey of the Grammaticalization of Evidentiality.<br />
– Studies in Language, vol. 12, no. 1. Amsterdam, 51–97.<br />
119
Grammatical evidentials in the languages of the Balkan and Baltic linguistic areas.<br />
Summary<br />
The Balkan and Baltic areas are well-known to areal linguistics. Each one of these<br />
linguistic areas (Sprachbunds) have been established on the basis of several morpho-<br />
syntactic, prosodic and lexical features common for coterritorial languages. The evolu-<br />
tion of the grammaticalized evidentiality is a feature shared by both areas. In the<br />
Balkans, there are evidential systems in Bulgarian, Macedonian, Albanian, Balkan<br />
Romanic (except Romanian), and in some dialects of Balkan Romany. In addition to<br />
this, Turkish – a language with considerable influence on all the languages spoken on<br />
the Balkan Peninsula – also has grammaticalized evidentiality. In the Baltic area there<br />
are four languages with grammatical evidential systems – Estonian, Livonian, Latvian<br />
and Lithua-nian. While the single characteristics of each one of these evidential systems<br />
have been described more or less sufficiently, there has not been a typological study as<br />
of yet that would compare in modern terms all the morphosyntactic, semantic and<br />
pragmatic properties of these two “clusters” of grammaticalized evidentiality in Europe.<br />
The aim of the present master’s thesis is to contribute to the typological study of<br />
evidentiality in the languages spoken in Balkans and Baltics.<br />
There are considerable differences in the morphosyntactic realization of the<br />
evidential categories between two areas concerned. Balkan (especially Balkan Slavic)<br />
evidential systems can be described as systems with scattered coding of evidentiality<br />
(see Joseph 2003). Such coding of evidentiality is dispersed among the tense and aspect<br />
systems and functions only in agreement with them. In the Baltics, especially in written<br />
Estonian and written Latvian, evidentiality represents a completely developed<br />
grammatical category which is independent of the neighboring verbal categories. The<br />
Balkan systems are typical members of the broadest area, labeled “Balkan – West Asian<br />
Evidentiality Belt” (DeLancey 2001). The evidential systems of these languages have<br />
been called the ‘evidential perfect.’ A very characteristic feature of this “belt” is also<br />
that such typolo-gical categories as ‘reported,’ ‘inferencial’ and ‘mirative’ are<br />
120
intertwined in the same evidential system. Baltic Sprachbund stands aside from this area<br />
both geographically and typologically.<br />
One of the main purposes of the present research was to examine the syntagmatic<br />
relations of the evidential systems considered.<br />
Evidential systems often interact with the grammatical subject or experiencer. Cross-<br />
linguistically there is a tendency for special pragmatic readings when using the first<br />
person with evidentials. Evidential systems in the Baltics typically reveal dubitative<br />
meanings when used with the first person. The Balkan evidential system also reveals, in<br />
addition to dubitative, very often a mirative reading.<br />
An important problem is the distribution of the evidentiality according to clause type.<br />
Contrary to the claims of Aikhenvald (2000: 65) all of the studied languages, except<br />
Turkish, permit the use of evidentials in the subordinate clause. It must, however, be<br />
pointed out that the marking of the evidential distinctions in subordinate clauses is<br />
generally of a more facultative character that in main clauses and often carries emphatic<br />
content.<br />
Regarding the function of the sentences, the evidential specifications are fully<br />
marked only in the declarative sentences. In the other functional types of sentences –<br />
interroga-tive, imperative and exclamative – there are several restrictions as to the<br />
occurrence of the evidential forms. Among the types of interrogatives we distinguish<br />
between Yes–No questions and WH-questions. Evidentials are more common in Yes–<br />
No questions. They can be used in such questions in Turkish, Bulgarian, Macedonian<br />
and Albanian. Langua-ges of the Baltic area do not permit such uses. In the WH-<br />
questions the use of evidential forms is typologically more restricted. Such an<br />
occurrence is possible in its pure form only in Albanian. In their input all the questions<br />
marked with evidentials are exclama-tions. These exclamations are only disguised in the<br />
output as interrogatives. In all Balkan languages with grammaticalized evidentiality,<br />
except Albanian, this input must be explicited in the output of WH-questions with the<br />
exclamatory word. In languages of the Baltic area the use of evidentials is possible only<br />
in echo questions where the speaker repeats in part the statement of the interlocutor<br />
which is already marked with an evidential form.<br />
121
Evidentials can occur in exclamative sentences in all the languages under concern. In<br />
the Balkan languages and in Lithuanian such sentences are marked either as dubitatives<br />
or as miratives. In Latvian and Estonian evidentials cannot be use for expressing<br />
positive surprises but only for the expression of distrust and irony. In linguistic terms<br />
this means that in Estonian and Latvian evidentials are available only as markers of<br />
dubitative meanings, and not mirative.<br />
In some of the languages evidentials can be used in the expression of the referred<br />
commands or wishes. Such commands or wishes are formed by conjunctive<br />
constructions which we call here analytic imperatives. In the subordinate clause of the<br />
imperative sentence (after the conjunction) the report can be explicited by an evidential<br />
form in Bulgarian, Macedonian, Albanian and Latvian. On the other hand, Turkish,<br />
Lithuanian and Estonian do not permit the use of grammatical evidentials in imperative<br />
sentences. One exception is the use of the lone past participle in the retrospective<br />
commands in Latvian and Estonian. The lone past participle in these languages<br />
functions as evidential strategy. However, in these languages it also displays many other<br />
non-evidential uses and is only of marginal use in the formation of the imperatives. In<br />
Estonian the formation of the reported commands has been occupied by the recently<br />
regrammaticalized forms of the third person imperative which have extended to the first<br />
and second persons forming thus the full grammatical paradigm called the jussive.<br />
How are grammatical evidentials connected with the neighboring grammatical<br />
categories? Where are they situated among tense, aspect and mood categories? In the<br />
languages of the Balkan linguistic area the grammatical markers of evidentiality have<br />
risen through regrammaticalization of tense. The temporal opposition of aorist/perfect<br />
was reanalyzed in these languages as evidential opposition. The process has not ended<br />
as evidential markers are still temporaly bound. An indication of this is for instance the<br />
lack of an equivalent for the indicative aorist in the indirect mood. The opposite case is<br />
evidential systems independent of grammatical tense. Such systems are found in the<br />
Baltics (Estonian, Latvian and Lithuanian) and also in Arumanian, where the evidential<br />
marker is borrowed from Albanian. While in general we can distinguish between tempo-<br />
raly bound and temporaly unbound coding of evidentiality, there is a third, more<br />
122
peripheral case of coding which stands in the intermediate position. The manifestations<br />
of this type of coding are syntactically independent morphemes which here were called<br />
distance particles. The best examples of such particles are Turkish -imIş and Bulgarian<br />
бил. These particles are diacronically most often the perfect participles of existential<br />
verbs. Despite their temporaly bound origin, they were grammaticalized to such an<br />
extent that nowadays they operate as evidential markers independently of the time<br />
scheme.<br />
In Bulgarian and Macedonian there is a direct correlation between the grammatical<br />
coding of the evidentiality and the aspect category. These languages use formal<br />
distinction imperfective/perfective verb stems to mark the evidential specifications<br />
‘inferential’ and ‘mirative.’<br />
As the grammatical markers of evidentiality very often occupy the same morphologic<br />
slot as mood markers, the question of the categorical status of evidentials in the mood<br />
system has often been discussed. It has been pointed out that the co-occurrence of the<br />
evidential and mood markers within one V-phrase is typologically rare (Aikhenvald<br />
2000: 67–69). In his classification of modalities Palmer (2001: 7) distinguishes between<br />
two main types – event modality and propositional modality. The subtypes of event<br />
modality are deontic and dynamic modality. The subtypes of propositional modality are<br />
epistemic and evidential modality. The morphosyntactic distribution of the evidential<br />
systems in the Balkan and Baltic areas proves that evidentials and mood can co-occur if<br />
they mark a different kind of modality. The co-occurrence of evidentials with deontic<br />
moods is relatively common in these languages. In Bulgarian, Macedonian, Albanian<br />
and Latvian evidentials are found in the analytic imperatives that express mediated<br />
commands. In Turkish and Latvian evidentials can co-occur with the debitive mood.<br />
The co-occurrence of evidentials with the epistemic moods is, on the contrary,<br />
extremely rare. The only clear manifestations of such a co-occurrence are the oblique<br />
forms of the conditional mood found in Latvian dialects. In addition to this, in Albanian<br />
the conjunctive mood is used in the formation of various modal expressions. There are<br />
also clauses where conjunctive and evidential (alb. admirative) moods corroborate in the<br />
expression of conditions.<br />
123
The question about the possibility of co-occurrence of moods and evidentials is<br />
directly related to the larger question about the interface between the evidentials and<br />
modals in the universal semantic space. This question has not yet been answered in<br />
terms of language universals. Despite this, there is sufficient evidence that allows us to<br />
make some generalizations about the systems concerned. The evidential system of the<br />
Balkan languages and that of Lithuanian are beyond doubt more “modalized” than those<br />
of the languages of the Baltic area. These systems cover such inherently epistemic<br />
notional features as doubt, inference and presumption. The last two features are lacking<br />
from the functional domain of Latvian and Estonian evidential systems. As the Latvian<br />
evidential system is more flexible as to co-occurrence with the nonindicative mood, we<br />
claim that among systems under discussion the Estonian system is the most detached<br />
from the modal world. On the other hand due to many peculiar modal uses the Albanian<br />
evidential system could be classified as the most modalized one.<br />
A lot of attention was directed to the semantics and pragmatics of the evidential<br />
systems under concern. The qualities of evidential oppositions differ cross-linguistically.<br />
We distinguish between primary and secondary oppositions. In Aikhenvald’s terms<br />
(2000: 10–16) an example of primary evidential opposition is the opposition<br />
‘nonfirsthand’/‘everything else.’ This type of primary opposition is common for the<br />
Balkan and Lithuanian evidential systems. According to Aikhenvald the primary eviden-<br />
tial opposition in Latvian and Estonian is ‘reported’/‘everything else.’ Aikhenvald’s<br />
generalizations are acceptable, but in addition something has to be said about the<br />
paradigmatic explicitedness of the primary oppositions. In Bulgarian and Macedonian<br />
the evidential systems are temporaly bound and for that reason the sharpness and nature<br />
of the primary evidential opposition varies according to the time scheme. In addition to<br />
this in Turkish, Bulgarian and Macedonian the primary evidential opposition is most<br />
explicited in the third person.<br />
Upon secondary evidential opposition, we understand here the opposition that arises<br />
within the domain which is marked for indirect knowledge. This opposition<br />
differentiates certain evidential specifications as ‘reported,’ ‘inferential’ or ‘mirative.’<br />
Three languages – Turkish, Bulgarian and Lithuanian have well-developed morpho-<br />
124
syntactic strategies which specify subtypes of indirect evidentiality. In Turkish and<br />
Bulgarian there are tools to specify reported evidentiality, and in Lithuanian there is a<br />
formal distinction between reported and inferential. Also, certain grammatical and<br />
lexical characteristics of the verb can reduce the choice of evidential interpretations<br />
within the systems with broader semantics. For instance in the Balkan languages<br />
evidential markers added to imperfective and/or existential verb stems tend to mark<br />
mostly mirative and/or reported subtypes of evidentiality, thus discounting usually<br />
inferential readings.<br />
Beginning with the study conducted by Aksu and Slobin (1982) typologists of<br />
evidentiality have been searching to discover the cognitive bases of evidential systems.<br />
What are the psychological factors that determine the choices of evidential forms? The<br />
present study does not have the ambition to give an exclusive answer to this question,<br />
but rather to rough out some typological properties of the systems under concern.<br />
Estonian and Latvian evidential systems express reports of the words of third persons.<br />
The Lithuanian system and the systems of the Balkan languages cover in addition to<br />
reports the expression of inferences and surprises (mirativity). In other words, the<br />
systems of Balkan languages and that of Lithuanian do not always postulate the<br />
existence of the participant other than the speaker. While Balkan and Lithuanian<br />
evidential systems are not necessarily occupied with integrating the uttered statements<br />
within the social network of knowledge, the systems of Estonian and Lithuanian always<br />
function as markers of social deixis. Two types of systems also differ in terms of<br />
temporal deixis. As reports are always connected to the past, we can claim that the<br />
Estonian and Latvian evidential systems function only as deictic pasts. Balkan and<br />
Lithuanian evidential systems cover the expression of surprises over the events taking<br />
place in the moment of speaking. In such situations the “unprepared mind” of the<br />
speaker motivates the use of the evidential form. The choice of such form marks the<br />
desire of the speaker to be even more precise than usually (when using indicative) with<br />
the reference to his/her feelings “here and now.” Therefore the Balkan and Lithuanian<br />
systems function not only as deictic pasts but also as deictic presents.<br />
125
The important issue is also the question about the sources of grammatical<br />
evidentiality. There are two main sources of grammaticalization in the languages of the<br />
Balkan and Baltic linguistic areas: the first are perfective past tenses, the second<br />
participles or other nominalizations which function as complementation strategies. In<br />
the Balkans (with the exeption of Turkish) the source of grammatical evidentiality has<br />
been the periphrastic perfective past tense, which has undergone evolution from the<br />
aspectual to the temporal domain, and from there further to the modal and evidential<br />
domains. The path of grammaticalization is as follows:<br />
1) the resultative past ><br />
2) the past with current relevance (prototypical perfect) ><br />
3) loses its original temporal dimensions, and starts to increasingly denote a general<br />
(temporaly unmarked) past, changes to the indefinite past ><br />
4) use as the indefinite past does not allow exact reference; distance in time, space and<br />
reality ><br />
5) evidential strategy ><br />
6) evidentiality proper //<br />
In the languages of the Baltic area grammatical evidentiality has obviously developed<br />
through the contamination of two complementation strategies – the first one using a<br />
subordinating conjunction, the second a participial construction.<br />
Concerning the role of language contacts there is no possibility at this stage to point<br />
out clear traces of diffusion through one-way contact. Cases of borrowing the coding of<br />
evidentiality can be established only for small languages, such as Arumanian, some<br />
dialects of Balkan Romani and possibly Livonian.<br />
In summing up the results of this study we claim that among the languages concerned<br />
the Albanian and Estonian evidential systems are typologically most remote from each<br />
other. In the next table we have extracted two opposite notional types of systems – A<br />
and B. The Albanian system exhibits the highest degree of similarity to type A, while<br />
the Estonian system is most like type B. All other evidential systems can be located<br />
typologically in between.<br />
126
A B<br />
broad semantics narrow semantics<br />
speaker’s attitude ≥ source of information source of information ≥ speaker’s attitude<br />
cognitive bases: marks the degree of<br />
preparedness of the speaker’s mind to<br />
assimilate the information (information is in<br />
the periphery of the concious)<br />
endopatic processes/states, generic uses,<br />
dreams<br />
127<br />
cognitive bases: participation of “nonspeaker”<br />
→ report (do not encompass<br />
perceptive uses, the preparedness of the<br />
speaker’s mind is not relevant)<br />
does not encompass endopatic<br />
processes/states, does not occur in generic<br />
expressions or in the reports of dreams<br />
intonation is relevant intonation is not relevant<br />
occurs in all the functional types of sentences occurrs only in declarative sentences<br />
covers irrealis assertions does not cover irrealis assertions<br />
routinizes the narrative expression does not routinize the narrative expression<br />
the source of grammaticalization is the<br />
perfective past<br />
other sources of grammaticalization<br />
‘inference’ and ‘report’ have developed from ‘inference’ and ‘report’ have not developed<br />
the same morphosyntactic material<br />
from the same morphosyntactic material<br />
earlier stages of the grammaticalization<br />
process are transparent<br />
grammaticalization has ended<br />
there is partial homonymy with the tense there is no homonymy with the indicative<br />
forms of the indicative<br />
forms<br />
The evidential system of Latvian seems to represent the transition between the<br />
Indoeuropean/Balkan modalized systems and the Estonian system. Similarly to the<br />
Balkan systems the evidential system of Latvian operates in the various constructions<br />
encoding a large spectrum of modalities. On the other hand the Latvian evidential<br />
system exhibits narrower semantics and resembles in this respect the Estonian system.<br />
Both Latvian and Estonian evidential systems cover only reported evidentiality.<br />
Similarly to the Estonian system, the Latvian system is more grammatical than the<br />
Balkan or Lithuanian systems, its main markers being fossilized present participles.<br />
Owing to its unique typological position the Latvian system needs more additional<br />
research than the systems of the other languages.