LiDraNo 2009. - Agencija za odgoj i obrazovanje
LiDraNo 2009. - Agencija za odgoj i obrazovanje
LiDraNo 2009. - Agencija za odgoj i obrazovanje
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Teškim koracima došetao je do svoga šatora, ušao, položio koplje i<br />
legao na ležaj. Pokušao je usnuti, i nakon nekog vremena, uspjelo mu<br />
je: dovoljno su ga misli muËile, i tijelo mu je bilo izmoreno i beživotno.<br />
Sanjao je prvo straviËna biÊa i dogaappleaje, da bi se onda našao na livadi.<br />
Vjetar je puhao kroz visoku travu, otkrivajuÊi u daljini lik Voapplee koji se<br />
borio sa zvijerima. PotrËao je, jurio je srebrni junak prema svome voapplei,<br />
u bijesu vitlajuÊi kopljem i rušeÊi zvijeri pred svojim gospodarom. Sve ih<br />
je poklao, izbjegavajuÊi njihove oštre kandže, i pogled u njihova lica koji<br />
mu je ulijevao nemir i stravu jer ih nije mogao opisati.<br />
∑ Dakle, i ti sumnjaš? ∑ upita ga Voapplea.<br />
∑ MuËe me mraËne misli o vašim nakanama, Voappleo. Ne znam što mi je<br />
Ëiniti.<br />
∑ I ja nisam siguran u svoju viziju. No moramo biti hrabri, prijatelju! Ta<br />
ova je bitka <strong>za</strong> slobodu našeg naroda, naše krvi.<br />
∑ Znam, gospodaru. No sumnje me hvataju o vama, o vašoj viziji.<br />
∑ Ti si, vojniËe, jak po svome tijelu i po svome karakteru: samim time<br />
što nisi odustao od ove borbe i od mog cilja pokazuješ da me još uvijek<br />
poštuješ ∑ govorio je Voapplea nasmiješeno.<br />
∑ Pa ipak ∑ nastavi ozbiljnije ∑ imaš svako pravo sumnjati u mene.<br />
Znam, moj cilj se Ëini savršenim, i time ti muti mudre oËi, <strong>za</strong>r ne?<br />
∑ Istina, Voappleo ∑ reËe pognute glave.<br />
∑ Da ti nešto kažem. Kada sam krenuo sa svojom braÊom na put do<br />
ostvarenja svoje vizije, isprva mi nije narod bio toliko važan. No, kad sam<br />
uvidio da svaki od tih ljudi ima nevolje kao i ja i da Êe svaki od tih ljudi<br />
meni priskoËiti u pomoÊ kada ja budem u nevolji, onda sam se istinski<br />
promijenio: svaki Ëovjek, kako moj, tako tuappleeg voapplee, <strong>za</strong>služuje život. Ja<br />
sam tu da vodim svoje ljude u pobjede, ostvarenje njihovih, naših snova,<br />
da ih vodim kroz život i smrt. Moj cilj, moj jedini cilj je da svakome od tih<br />
ljudi dam slobodu u Novome svijetu kojeg Êemo <strong>za</strong>jedno stvarati!<br />
∑ Sad razumijem, Voappleo. Moje sumnje nestale su kao prljavština isprana<br />
vodom ∑ reËe s olakšanjem.<br />
∑ Ne <strong>za</strong>boravi, ratniËe, na svakoga od svojih ljudi, i na naš cilj: hrabro<br />
vodi svoje ljude... ∑ govorio je Voapplea nestajuÊi, kao i cijeli san.<br />
Kad se probudio, bio je preporoappleen: u oËima žarila se nova iskra,<br />
50<br />
mišice su dobile novu snagu, um novu volju i sigurnost. I<strong>za</strong>šao je van; veÊ<br />
su ga Ëekali.<br />
∑ Generale! Zapovijedi? ∑ upita poruËnik.<br />
∑ Srcem se borite u ovoj borbi! Neka naša borba <strong>za</strong> pravdu otvori put<br />
stvaranju Novog svijeta! Pobijedimo neprijatelja srcem i hrabrošÊu! ∑<br />
uzvikivao je poletno.<br />
Vojnike, oËito takoappleer sumnjiËave, ove rijeËi su probudile: na licima se<br />
pojavio osmijeh, u oku se caklila su<strong>za</strong> radosti. Digli su svoje oružje u zrak,<br />
viËuÊi i dižuÊi duh na najvišu razinu: svaki je od njih sada Ëvrsto vjerovao<br />
u cilj, u Voappleinu viziju mira i Novog svijeta.<br />
Podijelivši ratne upute, general se obrati:<br />
∑ Prijatelji! Odjašimo <strong>za</strong>jedno u pobjedu!<br />
Žamor veselja bješe jedino što se Ëulo. Nataknuvši zlatni šljem u obliku<br />
lavljih ralja na glavu, sjeo je na svog Srebrnog Fantoma i, prepun duha,<br />
izgledajuÊi kao nadnaravno, veliËanstveno biÊe, koje svojom rikom<br />
rastjeruje neprijatelje, krenuo prema bojištu sa svojim vojnicima. Bješe<br />
to klanac, koji su <strong>za</strong>tvarale strme planine: nagoviještale su opasnost i<br />
smrt, no nitko se nije pobojao, niti ustuknuo: svi su vjerovali u ostvarenje<br />
<strong>za</strong>jedniËkog sna. Dok su nestajali u magli, koju je raspršivalo novo, sjajno<br />
Sunce, planine su, blago se smiješeÊi, šaptale: Ma Chao VeliËanstveni...<br />
Luka Tripalo, 8. r.<br />
Osnovna škola I. B. MažuraniÊ, Virovitica<br />
Voditeljica: Željka PuškariÊ<br />
Kad bih mogao vratiti vrijeme<br />
(u znak sjeÊanja na sve žene i djecu, žrtve nasilja)<br />
Vrijeme... VjeËita <strong>za</strong>gonetka. Ne<strong>za</strong>ustavljivo, beskonaËno. Prolazi mimo<br />
nas, nekad sporije, nekad brže. Ponekad bismo htjeli <strong>za</strong>ustaviti neki<br />
dragocjeni trenutak u vjeËnosti. Ponekad bismo željeli vratiti vrijeme.<br />
Neovisno o tome želimo li shvatiti prošlost ili ispraviti pogrješke.<br />
Vrijeme... Prolazi mimo nas, nekad sporije, nekad brže.<br />
“Opet je podigao ruku na nju. Ovaj put bio je jaËi nego ikad. Poput<br />
51