Postulati
Postulati
Postulati
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
ОСНОВИ НАУКЕ О ВОДОПРИВРЕДИ<br />
1. ЗАДАЦИ НАУКЕ О ВОДОПРИВРЕДИ<br />
У почетку је речено, да је водопривреда организована ljудска делатност<br />
на водама. Као и свака друга делатност, она има теорију и своју праксу. Једно и<br />
друго заједно сачињавају науку о водопривреди. Та нау-ка је у свом почетном<br />
развоју — како код нас, тако и у свету, па је због тога нужно боljе сагледати<br />
њене непосредне задатке. Ово излагање је нужно да би се разумела ширина<br />
захвата у овој глави.<br />
У својим почецима је водопривреда (као и свака друга делатност) чиста<br />
емпирија, која се понекад идентификује са хидротехницким наукама. То мешање<br />
хидротехнике и њених одавно развијених научних дисциплина с водопривредом<br />
је врло карактеристично, иако је лако објашњиво. Следеће схватање је мало<br />
тачније: водопривреда је комплекс хидротехничких радова — међусобно<br />
повезаних. Иако оваква дефиниција није била тачна (него само тачнија од<br />
предходне) — она је била плодна. Разматрајући хидротехничке комплексне<br />
објекте, показало се да таква комплексна решења зависе од опште и специјалне<br />
економике друштвене заједнице. На торн степену развоја је водопривреда<br />
добила своје име — иако још несагледана, као што је то показано у I глави.<br />
Покушај да се изиђе на крај само с хидротехником (и техником) уз стандардне<br />
поступке и појмове из политичке економије, кренуо је водопривреду у правцу<br />
прогресивног развоја — иако се после кратког времена показало, да у<br />
водопривреду треба унети елементе многих других наука (научних дисциплина)<br />
које комплексним и врло сложеним путем учествују у научном решавању њених<br />
проблема.<br />
Механицистичко уношење биолошких, медицинских и друштвених наука у<br />
водопривреду — довело је на овом степену развоја до погрешних схватања да<br />
је водопривредна наука прост збир делова многих наука и да је она привредни<br />
— вишеструки поглед на воде, а не привредна грана. Резултат таквих погледа је<br />
био уношење многих елемената у водпривреду који с водопривредом немају<br />
никакве везе, од произвоljних теорија и лаичких тумачења, до произвоljних<br />
организација 40 — од којих се свет ни до данас није ослободио. Медутим, тај<br />
неорганизовани широки и масовни улазак у водопривреду ипак није имао<br />
негативне последице трајног карактера.<br />
Оне снаге, које су схватиле да се ради о науци у новом смеру на овај<br />
начин су добиле могућности да се издвоје из широке основе науке и њених<br />
појединих дисциплина. Другим речима, из других наука се „позајмljују" само<br />
почеци, прве ћелије, које сад почињу да се осамостаljују у односу на науке од<br />
40 Не постоји ниједна научна или техничка грана, код које се тако лако може оправдати<br />
произвољно третирање њених проблема. Разлог је врло прост: нема ниједног процеса у<br />
коме на овај или онај начин не учествује вода.
којих воде порекло. До које мере ће то осамостаljење ићи — зависи од носиоца<br />
науке и друштва које такав развој помаже или не помаже.<br />
То су опште црте развоја науке о водопривреди у свету. Развој у<br />
Југославији је ишао истим путем. По слободној оцени (јер апсолутних мерила<br />
нема), у Југославији је почео процес консолидације на поljу водопривредне<br />
науке и праксе. Разуме се, развојни процеси нису никад потпуно „чисти" — па се<br />
ова оцена односи на кретање тежишта.<br />
1.0 Улога и задаци фундаменталних наука<br />
Улога фундаменталних наука: математике, физике, хемије и биологије —<br />
иста је као и код свих примењених наука. Основна карактеристика науке је њена<br />
способност да појаве протумачи и догадаје предвиди на основу претходно<br />
дефинисаних услова. Уколико та способност не постоји — не ради се о науци.<br />
Та способност је везана у првом реду за математику. Разуме се, овде се не<br />
мисли на рачуницу — него математичку логику у ширем смислу те речи. Сличну<br />
улогу у водопривредним наукама имају и поменуте природне науке. Без<br />
природних наука водопривреда и сама престаје да буде науком.<br />
Задаци математике су многобројни и тешко би било имати амбицију да се<br />
они поброје. Ипак, може се сматрати да је развијање и проучавање<br />
применljивости математичке статистике на многе појаве у водопривреди један<br />
од главних задатака. Исто тако је један од важнијих задатака разрада примене<br />
компјутера, који за водопривреду имају највећи значај.<br />
У физици су скоро све области важне за водопривреду на одређени начин,<br />
али треба истаћи физику течних и гасовитих тела (евапорација!), а исто<br />
тако развој примене изотопа у разним мерениима. Свакако се ради о<br />
субјективној оцени. но аутору изгледа да ову технику мерења треба ставити на<br />
прво место. Кретање вода кроз порозну средину је посебно важан проблем.<br />
СЛИКА О МОДЕЛСКИМ ИСПИТИВАЊИМА<br />
Моделска испитивања. Један од великана физике је рекао да је кретање планета и звезда много<br />
простије него кретање воде. Оно то и јесте. Многи проблеми у хидро-техници су толико сложени,<br />
да се врло тешко прорачунавају, а понекад се не могу прорачунати. Због тога је развијена<br />
специјална техника основана на теорији сличности. Начини се модел објекта или дела објекта<br />
који се испитује, па се према нарочитим математичким законима одреди размера у којој се<br />
поједине величине јавljају на моделу и у природи. То зависи и од врсте испитивања. За<br />
једноставнија хидрауличка испитивања, ако се модел умањи 100 пута, брзине ће се смањити<br />
само 10 пута, (време) трајања такоде 10 пута, запремине 1.000,000 пута, протицаји 100.000 пута<br />
итд. Модел бране се испитује у Хидрауличкој лабораторији, да би се утврдило како ће се<br />
поплавне воде преливати преко бране. У воду је убачен прах који показује струјнице тока. Лево<br />
и десно, кроз бродске преводнице — вода није пуштена (Институт за водопривреду »Јарослав<br />
Черни«).
Пред хемијом се налази неизбројив низ задатака. Из предходног<br />
излагања се видело, да проблем пречишћавања вода и заштите водотока од<br />
загадивања ставljа пред хемију ове крупне задатке:<br />
а) Модифицирати старе или пронаћи нове процесе производње који<br />
захте-вају мање утрошке воде и допуштају рециркулацију;<br />
б) Наћи економичне процесе који ће условljавати мање загађивање<br />
вода или бар лакше и јевтиније пречишћавање;<br />
ц) Изучавати такве комбинације загадених вода које се ће медусоб-<br />
но ..пречишћавати" или давати сировине за нове производне процесе;<br />
д) Усавршавати технологију прераде и коришћења отпадака из<br />
употребljених вода.<br />
Задаци хемије нису овим исцрпljени. Остаје јој да реши питање у вези са<br />
наводњавањем и одводњавањем (мелиорација земljишта) у вези са заштитом<br />
земljишта од ерозије и сл.<br />
Задаци биологије су аналогни задацима хемије, алл су знатно обимнији.<br />
Биологија треба да реши многе хидробиолошке проблеме који су се досад<br />
развијали на споредном колосеку. Исто тако треба да реши проблем биолошког<br />
материјала као специјално погодног, „грађевинског" материјала за многе<br />
хидротехничке и антиерозионе радове.<br />
Укратко, водопривреда од фундаменталних наука очекује оснажење<br />
својих фундамената. С друге стране гледано, то значи увлачење математичара,<br />
физичара, хемичара и биолога у водопривреду и њене научно-истраживачке<br />
организације.<br />
1.1 Улога и задаци друштвених наука<br />
Технички елементи неког производног процеса или елементи новога<br />
постројења могу бити врло различити, а да притом ипак остварују исту сврху<br />
или бар приближно исту. Технички елементи некога постројења, објекта или<br />
поступка, могу бити различито комбиновани, разних величина и капацитета, из<br />
разнога материјала, могу условljавати различите квалификације радника који их<br />
израђују или на њима раде. Продукција може представljати исте употребне<br />
вредности, али различитог квантитета и квалитета. Уопште узето, број<br />
технолошких могућности за остварење производње истих употребних вредности<br />
је практично неограничен. Постројење, објект или поступак ће увек<br />
функционисати, чим су задовоljени закони физике у ширем смислу те речи.<br />
Управо ове неограничене техничке могућности, безброј могућих технолошких<br />
решења чине сваки проблем нерешивим, без увођења допунских, друштвених<br />
услова, који дефинишу став друштва према односној производњи — у<br />
конкретном случају према водопривреди. На пример, технолошки је сасвим<br />
свеједно, да ли ће се вода кретати кроз бетонске, челичне, азбестцементне или<br />
дрвене цеви.
Чим вода стигне са водозахвата до места своје употребе — проблем је<br />
технолошки добро решен. Ако су сва ова решења технички добра — коме<br />
решењу дати предност? — На то питање могу одговорити само друштвени<br />
услови и нормативи: економика, право или чак и политика у ужем смислу речи.<br />
Можда треба узети онај материјал који најдуже траје или онај који се најлакше<br />
одржава или онај који се може набавити у оквиру комуне или на самом<br />
градилишту. Као што се види из овога примера — а таквих примера има колико<br />
има произвођача — решења технолошких проблема су условljена одређеним<br />
ставовима друштвених наука и друштва.<br />
Задаци друштвених наука у оквиру водопривреде су велики, јер су дуго<br />
били запоставljени, што је врло разумljиво иако се не би могло оправдати. То се<br />
најбоljе види по врло малом броју стручњака, а још мањем броју истраживача из<br />
обиасти друштвених наука који се баве водопривредним проблемима. Зато се<br />
може рећи укратко, да су сви отворени проблеми друштвених наука поставljени<br />
и у односу на водопривреду као текући задаци.<br />
Због своје сложености и к о м п л е к с н о с т и организација управljања и<br />
извесни проблеми из економике заслужују предност и биће посебно истакнути.<br />
1.2 Улога примењених наука<br />
Улога техничких наука у водопривреди је аналогна улози у другим<br />
привредним гранама. Треба сарао истаћи то, да су у водопривредним к о м п л<br />
е к с н и м проблемима заступljене све техничке науке. Ако се (ради<br />
систематског прегледа) поброје технички факултети, видеће се да у обради<br />
водопривредних проблема не изостаје ниједан, укључујући ту пољопривредну и<br />
шумарску технику.<br />
Разматрајући остале примењене науке, долази се до закључка, да свака<br />
од њих има своју улогу и своје задатке у водопривреди и посебне области које<br />
би требало развити у интересу водопривреде. На пример, да би се решавали<br />
исправно неки водопривредни проблеми, потребна је сарадња специјално<br />
тренираних медицинских стручњака. Сарадња специјално тренираних<br />
стручњака јесте један од заједничких проблема свих наука.<br />
1.3 Водопривреда као синтеза<br />
Свака привредна грана се у почетку оснива на синтези многих наука, а<br />
уколико је сама шира утолико је такво стање трајније. Као пример нека послужи<br />
индустрија или пољопривреда.<br />
Д. Лилиентхал, први администратор долине реке Тенеси, описујући рад<br />
на уређењу те долине каже:<br />
«Било је јасно, дакле, да се не можемо надати раду на ресурсима као<br />
целини уз помоћ савремене науке (она сама је продукт специјализације), ако не<br />
успоставимо базу за сједињавање свих тих високо специјализованих умења, од<br />
којих је подухват у целини зависио.... Сједињавање различитих техничких знања<br />
је био централни део нашег задатка у TVA (прим. Tennessee Valley Authority =
Управа долине Тенеси), као што је то уосталом централни проблем савременог<br />
живота. Та умења се не координирају сама од себе. При селекцији техничког<br />
штаба ТВА важност је полагана на екс-перте широких погледа. Ширина<br />
подухвата ТВА је императивно тражила сама по себи, да се пронаду они<br />
експерти који дају предност раду у коме је њихов рад део јединственог<br />
програма.... У ствари, као што су многи могли запазити, проблем који доводи до<br />
очајања је запажање чињенице, како ретко су те различите групе специјалиста<br />
способне да се брину о било чему што је изван њихове сопствене<br />
специјалности".... „Има у томе много ироније, да стручност која се привидно<br />
ставља у службу људском прогресу, због интензивне специјализације пре<br />
ствара несклад него ред и угрожава потпуни успех заједничког подухвата.<br />
Природна блага се не могу користити као целина, све док сваки стручњак не<br />
научи да подређује своју стручност заједничком циљу, док не доде до тога да<br />
гледа област и њене проблеме као део целине".<br />
Овакво искуство су доиста стекли многи који су на овим проблемима<br />
практично радили.<br />
Из овога би се могао извести закључак, који је раније истакнут, да<br />
водопривредни стручњаци, било које специјалности треба да буду посебно<br />
третирани за ту област привреде. Међутим, док таквих стручњака нема а се<br />
радити онако како се може, уз стални ризик да се појединим специјалностима<br />
подреди целина водних ресурса.<br />
Да би се та опасност смањила онолико колико је то засад могуће<br />
потребно је изложити (и усвојити) неколико општијих принципа.<br />
2. СЕДАМ ВОДОПРИВРЕДНИХ ПОСТУЛАТА<br />
2.0 Упрошћавање водопривредног делања<br />
У водопривредним студијама, плановима, пројектима и при<br />
водопривредним радовима на терену, неизоставно се појављују приличне<br />
недоумице и тешкоће у погледу систематског, правилног и научно<br />
документованог смера којим се треба упутити при решавању односне<br />
водопривредне пробле-матике. При тражењу тога најбољег смера се увек<br />
наилази на начелан захтев, да се између безброја могућих смерова одаберу<br />
само они који су оптимални за м е р о д а в н е у о ч е н е у с л о в е.<br />
При експлоатацији водопривредних комплекса се такође, без прекида,<br />
решава проблем оптималног прилагодавања рае-родавним уоченим условима;<br />
после сва-ког целисходног решења се такав проблем опет и поново поставља<br />
на дневни ред, јер се услови и моћ уочавања тих услова од стране руковаоца<br />
система стално мењају — односно повећавају. Не би требало чак ни<br />
претпоставити, да ће било какав пројект или било каква студија неког<br />
водопривредног система остати вечито или макар и дугорочно довољно високих<br />
квалитета и да експлоатација система неће представљати сталан извор нових<br />
проблема које треба непрекидно решавати у интересу привреде и друштва.<br />
Пракса је досад у сваком појединачном случају утврдила, да је п р о л а з н о с т<br />
к в а л и т е т а о д р е ђ е н и х в о д о п р и в р е д н и х р е ш е њ а —
природна карактеристика тих решења. Пред таквом законитом стварношћу не<br />
вреди затварати очи и тешити се (наводно) вечито добрим решењима, него се<br />
тој законитости треба прилагодити и предвидети стално мењање решења.<br />
На први поглед може изгледати, да је оваква поставка о пролазној<br />
вредности свакога одређенога водопривредног решења потенцијални извор<br />
свакојаких лакомислености и брзоплетости при решавању будућих<br />
водопривредних комплекса; изгледа да је неумесно свако улагање труда у коме<br />
поставља тако, да је усвојено решење свакога тренутка н а ј б о љ е р е ш е њ е<br />
— оно стално тече с временом у своме оптималном руху. Исправно<br />
водопривредно решење или пројект представља о р г а н и з а м к о ј и ј е<br />
с п о с о б а н з а у с а в р ш а в а њ е и п р и л а г о ђ а в а њ е с в и м а б у д-<br />
у ћ и м р е а л н и м у с л о в и м а. Да би се такво органско решение постигло,<br />
нужно је већ у самом почетку уложити много труда и смишљености — знатно<br />
више него код других привредних објеката, код којих се промена не<br />
предпоставља, или се чак и искључује. При водопривредном решавању нема<br />
места површном или лакомисленом раду.<br />
При господарењу водама, при руковођењу њиховом заштитом, при<br />
конкретном регулисању правних односа на водама или при доношењу закона и<br />
законских прописа о водама — исти је случај, проблеми и услови се стално<br />
мењају, па се од онога који односни посао обавља очекује велика смишљеност<br />
и подобност непрекидног (оптималног) прилагођавања м е р о д а в н и м<br />
у о ч е н и м у с л о в и м а.<br />
Ради олакшања посла свима заинтересованим у водопривредним студијама,<br />
решењима, пројектима, експлоатацији водопривредних система и<br />
управљању водама, врло је целисходно, да се извесни о п ш т и и т р а ј н и ј и<br />
водопривредни постулати утврде и усвоје као дуговечније истине о којима су<br />
чести спорови излишни. На тај начин се знатно упрошћава и олакшава<br />
квалитетно решавање водопривредне проблематике на принципијелној основи;<br />
уколико се овакви постулати прихвате, они уједначавају полазне тачке и<br />
гледишта, па тако доприносе смањивању величине и броја тешкоћа и проблема<br />
које треба решавати и усаглашавати. Овакви чвршћи постулати представљају<br />
за водопривреду оно што означене стране света представљају за оријентацију<br />
морепловаца.<br />
Због тога је овде циљ изношење поменутих постулата, њихово објашњење<br />
и доказивање њихове трајности и важности. Тих седам водопривредних<br />
постулата су:<br />
1. Вода је незаменљива материја;<br />
2. Воде су јавно (друштвено) благо;<br />
3. Водама се располаже демократски;<br />
4. Водама се управља јединствено (интегрално);<br />
5. Водопривредна јединица је слив;<br />
6. Водопривреда је комплексна акција;<br />
7. Употребљива вода је производ људскога рада.
Правилно и привредно уређење и коришћење вода, правилно и<br />
перспективно очување и развијање водних ресурса и сврсисходно управљање<br />
водама ће бити у знатној мери осигурано или бар олакшано, ако се наведени<br />
постулати строго поштују. Ако се они не сагледају, већ се нарушавају и не<br />
поштују, онда настају многе привредне, биолошке и друштвене недаће за<br />
заједницу која такве грехе трпи, која је толико неразумна, да се оглушава о<br />
сопствене животне интересе.<br />
2.1 Први постулат: Вода је незаменљива материја<br />
У истинитост овога постулата нико не сумња, па га није потребно посебно<br />
доказивати. Довољно је познато, да на нашој планети нема живота који може<br />
опстати без воде, нити има такве привреде која може производити без воде. Но<br />
— ипак је чудно — да се овај постулат који не треба доказивати врло често<br />
пренебрегава у практичном животу. Треба се поново потсетити на неке<br />
чињенице.<br />
Употреба вода се мање (обично) планира од употребе неке друге<br />
материје (сировине), која се може заменити на висе начина. Вероватно је то<br />
због тога, што живимо у наивној илузији да воде има у изобиљу и на сваком<br />
месту. У пракси није ретка појава да се подижу велике фабрике, комбинати и<br />
насеља, која ускоро остају без употребљиве воде или трпе велике оскудице у<br />
води. Кад би вода била заменљива неком другом материјом, онда би то било<br />
мање судбоносно за развој односних привредних објеката. Међутим, како је<br />
вода незаменљива материја, то се дешава да такве грешке није могуће<br />
исправити; ако би се вода једноме дала, морало би се неког другог ње лишити<br />
— а она је и томе другом незаменљива материја. Уколико је друштвена<br />
заједница цивилизованија и развијенија, проблеми такве врсте су све тежи. Због<br />
тога, при сваком планирању и пројектовању било привредних било неких других<br />
— непривредних подухвата (уколико такви постоје), н е з а м е н љ и в о с т<br />
в о д е се мора имати у виду и увек и без изузетка се мора решавати и р е ш и т<br />
и п р о б л е м о п с к р б е в о д о м. Ово решење о опскрби водом је<br />
неопходније од било ког другог. Одредба о нужности решења опскрбе водом,<br />
мора бити саставни део свих закона и законских прописа о инвестирању,<br />
пројектовању и грађењу.<br />
Други грех против овога постулата је з а г а ђ и в а њ е в о д а. Многа<br />
насеља и многа предузећа, не водећи рачуна о незаменљивости воде,<br />
немилице прљају и загађују воде и водотоке. То загађивање се правда високим<br />
трошковима пречишћавања вода, иако су ти трошкови мали у односу на<br />
видљиве и невидљиве штете од загађивања вода. Често се дешава, да<br />
загадене воде постепено и све висе и висе загадују ко-рито водотока, па је<br />
штета и већа и дуготрајнија. После престанка загадивања су потребне године и<br />
године, док се загадено корито колико толико не очисти од загађивача. Услед<br />
пораста броја становништва и све интензивније употребе вода — постају<br />
водотоци све сиромашнији водом, па је загадивање у прогресивном порасту, а<br />
накнадно прочишћавање водотока све дуготрајније и теже — често скоро
безизгледан посао 41 .<br />
Укратко, они који воде загађују или они који на загадивање вода мирно<br />
гледају, испуштају из вида да се ради о уништавању једног добра које је<br />
незаменљива Уколико овај први постулат прихватају — утолико их је теже<br />
оправдати.<br />
2.2 Други постулат: Воде су јавно благо<br />
Овај постулат је одавно постављен и признат у прилично јасном виду, без<br />
обзира на његова тумачења, која се код неких аутора могу наћи. В о д е с у<br />
о д у в е к б и л е ј а в н о б л а г о.<br />
Други постулат проистиче једним делом из првога. Како је вода<br />
незаменљива материја, а опстанак људскога друштва је императивна потреба<br />
тога друштва, то се воде нису могле нити смеле сматрати благом којим неке<br />
личности (индивидуе) могу ра'сполагати без ограничења. Без обзира да ли је<br />
владајући друштвени систем био систем приватне или друштвене својине —<br />
није се смела допустити лична својина над водама. У доба формирања<br />
римскога друштва и интензивне кодификације личне (приватне) својине уопште,<br />
— донет је у Римском праву пропис: "Флумина омниа публица сунт" — сви<br />
стални водотоци су јавна својина! У средњем веку је овај пропис другачије<br />
тумачен, па је феудални господар идентификован са јавношћу; ипак, воде су<br />
биле само толико његове колико је било његово цело друштво; иако су оне<br />
"његове" — он водама као материјом не располаже неограничено. Његово<br />
право на воде се испољавало у праву на пловидбу, риболов и водне снаге<br />
(воденице).<br />
Не може се рећи, да није било покушаја да се воде заузму и да постану<br />
лична својина у правом смислу тих речи. Оне су биле „приватне" само утолико,<br />
уколико је било могуће ту својину испољити у пракси, а то је ишло само дотле,<br />
докле та својина није угрожавала друштво у целини — без об-зира на владајући<br />
друштвени систем.<br />
Употреба воде за пиће није никад и никоме била ограничена 42 .<br />
Свако ограничење употребе воде за пиће, свако загађивање је одувек<br />
сматрано актом крајњег неморала, а у муслиманском свету је то било још и<br />
посебно наглашено. Без обзира чије су обале, расположива вода за<br />
наводњавање је такоде сматрана јавним добром, које стоји на располагању<br />
41 Из песме Samuel Taylor Coleridge-a (1772-1834. год.):... «Река Рајна — то је знано — пере<br />
Keln, племенити град; али реците — О Нимфе! божанска сила, која ће опрати реку Рајну?"<br />
(према 95-17).<br />
42 Познат нам је случај који сигурно није усамљен. — Две сељачке породице живе у љутој завади<br />
једна с другом већ десетине година. Ипак, једна се служи бунаром у дворишту друге породице<br />
— јединим бунаром питке воде у околини. Породица чији је бунар, јако пази да ничим не<br />
ограничи право „непријатеља" — то се сматра питањем части. Једно макар само наслућено<br />
ограничење било би јавно доказан неморал. Разуме се да се ове две породице понашају према<br />
неписаним законима из праисторије човекове.
потребитом — уколико такво располагање не наноси другом штете.<br />
Овакво гледање на својину над водама је условљено, као што се рекло,<br />
квалитетом улоге коју вода игра у човечјем животу: н е з а м е н љ и в а<br />
м а т е р и ј а. Укидање права на воду је једнако укидању права на живот.<br />
С друге стране, овакво гледање на својину је условљено квалитетом воде<br />
као материје. Вода, као и свака течност, се може држати само у посуди и само<br />
таква вода се може реално присвојити. На водотоцима у природи — то се не<br />
може спровести, па ма како биле велике ,.посуде" у којима се вода задржава; на<br />
крају, она ће сваку посуду препунити и опет тећи као што је текла. Додуше,<br />
постоји известан начин привременог присвајања, као што је на пример,<br />
потрошња (употреба) воде за наводњавање. Просто и неограничено присвајање<br />
није могуће, а и овако ограничено се може спровести само уз отворен или<br />
прећутан пристанак свих у з в о д н и х становника у долини водотока. —<br />
Слично стоји и са другим коришћењима вода и водотока. Кад је то тако, онда<br />
сама природа ствари повезује становнике једнога слива и чини тај слив<br />
њиховим з а ј е д н и ч к и м б л а г о м.<br />
Укратко, други постулат — „В о д е с у ј а в н о б л а г о" — представља<br />
најприроднију резултанту између друштвено-политичких и природних<br />
(физикалних) чинилаца.<br />
Други постулат је унет у многе основе воднога законодавства мно-гих<br />
земаља, иако је изражен на различите начине.<br />
Навешће се неки практични заклиучци и познате последице овога<br />
постулата.<br />
Право на воду коју личности уживају, укључују уједно и свачију обавезу да<br />
права другога буду поштована, да се вода користи као јавно благо идасе воде<br />
не загађују. Даље, из овога постулате проистиче:<br />
а)У п о т р е б а в о д а с е м о р а п л а ћ а т и — к а о и у п о т р е б а<br />
с в а к о г д р у ш т в е н о г (ј а в н о г) д о б р а. Само тако се вода може у<br />
целини испољити као ј а в н о б л а г о; у противном, ако се она<br />
даје бесплатно, она се испољава као благо појединаца или група. У том<br />
погледу се може одустати једино од плаћања за употребу воде која је<br />
(прерађена или непрерађена) о д р е ђ е н а з а п и ћ е, јер сваки човек такву<br />
воду користи па самим тим учествује у расипању воде. То — разуме се, не<br />
значи да је прерада природне воде у пијаћу воду бесплатна.<br />
б) З а ј е д н и ц а (д р у ш т в о, ј а в н о с т) ј е д у ж н а д а с е<br />
с т а р а о с в и м в о д а м а к о ј е с е н а њ е н о ј т е р и т о р и ј и н а л а з<br />
е — а најмања јединица је слив. То је минимална заједница коју водотоци<br />
повезују. Н е м о ж е б и т и о с т а в љ е н о п о ј е д и н и м д е л о в и м а<br />
те заједнице, да се о заједничком јавном благу старају парцијално, по својој<br />
вољи — или да се уопште не старају. Ако би се то допустило, онда би се<br />
допуштало, да један део заједнице (друштва) наноси штету другоме, а према<br />
томе — и целој заједници.
ц) Д р у ш т в е н а з а ј е д н и ц а и м а п р а в о д а в о д а м а<br />
у п р а в љ а и д а и х к о р и с т и. — Ово право проистиче из чињенице да је<br />
вода јавно благо.<br />
2.3 Трећи постулат: Водама се располаже демократски<br />
Трећи постулат проистиче из првог и другог: како је вода н е з а м е н љ и-<br />
в а материја, а представља јавно (друштвено) благо, то је потребно да се њом<br />
увек располаже демократски — а то значи према мњењу већине. Такво<br />
располагање максимално гарантује својство јавног блага, без обзира што се —<br />
евентуално — ограничавају права мањине. Како ово питање није нимало<br />
једноставно, покушаћемо да га осветлимо шире.<br />
Пре свега треба утврдити, једном за свагда, да вода за пиће не може<br />
никад бити оспорена, те располагања водом у ту сврху представљају неоспорну<br />
вољу целе заједнице. Тај део се може испустити из дискусије.<br />
Ако се ради о привредном коришћењу вода, онда интерес већине може<br />
бити једино меродаван, а исто важи и за одбрану од вода. Уколико би то<br />
изгледало спорно — питање треба поставити обрнуто: због чега би био<br />
меродаван интерес мањине? — Разуме се, тај интерес већине не може бити<br />
схваћен у сваком случају технократски — на пример — већина гласача. То је и<br />
пракса показала.<br />
Демократска већина се може формирати разнолико на различитим питан<br />
јима. То заправо и јесте одлика дубљег демократизма.<br />
На пример, у земљама у којима је производња зивотних намирница<br />
везана за наводњавање, друштво једнодушно заступа уверење, да је то<br />
приоритетна потреба и да водом треба у торн смислу и располагати: прво<br />
подмирити потребе за наводњавање. Такво мишљење заступају чак и они које<br />
такво располагање водама оштећује (пловидба, хидроенергетика и си.), јер су<br />
њихови интереси таквом употребом воде далекосежније заштићени 43 .<br />
Демократско располагање водом представља заштиту јавнога<br />
(друштвенога) блага од самовоље појединаца и појединих група.<br />
2.4 Четврти постулат: Водама се управља јединствено (интегрално)<br />
Овај постулат проистиче из предходна три постулата и из физикалних<br />
услова у којима се воде и водотоци јављају. Вода је незаменљиво јавно благо<br />
којим се располаже демократски, а управља јединствено — у интересу<br />
заједнице.<br />
43 Као куриозитет наводи се следеће. На једном састанку радне групе за ко ришћење земљишта<br />
и вода унутар организације ФАО (организација за исхрану и пољо-привреду) није усвојен<br />
предлог, да наводњавање има приоритетно право на воду — него само да учествује „у томе у<br />
најмању руку равноправно & другим групама заинтересованим за употребу воде.. . .". Закључак<br />
о приоритету воде за наводњавање је донет на Светској конференцији за енергетику — у<br />
Београду 1957. године!.
Сва своја блага, сем ф л у и д а — воде и ваздуха — друштво може<br />
омеђити, оделити, расподелити на своје економске или административне<br />
јединице, онако како жели и у оним количинама како му то одговара.<br />
Земљиште, на пример, се може расподелити на парцеле произвољне<br />
величине (велике или мале), па их доделити групама или појединцима на<br />
коришћење или управљање. Односи су увек јасни, увек се зна шта коме<br />
припада, а међусобни утицаји практично не постоје, чим су парцеле минимално<br />
удаље-не једна од друге. Уколико би утицаји и постојали, они се могу договорно<br />
искључити, без нарушавања права управљања или располагања земљиштем.<br />
Свакаква децентрализација управљања земљиштем је практицно остварљива,<br />
а докле ће она ићи — одређују интереси друштвене заједнице и поредак који је<br />
та заједница успоставила.<br />
Исто тако и руде у земљиној утроби се могу дати на коришћење — строго<br />
ограничено и строго издвојено. Рударске „интересне сфере" и подручја се<br />
такође могу омеђити, поделити или оделити, чак и према смеси у рудачи (на<br />
пример, олово добија један, а злато које се добија као нузпродукт<br />
пречишћавања — други интересент), а тако одељена подручја се могу по вољи<br />
децентрализовати. Докле ће се с децентрализацијом ићи, зависи једино од<br />
интереса друштва. Природа не ставља никакве границе таквој деоби.<br />
Творнице и други привредни објекти, путеви и саобраћајна средства,<br />
представљају такође с т р о г о о г р а н и ч е н а и р а з г р а н и ч е н а добра,<br />
чије се управљање и коришћење може по вољи децентрализовати. Та<br />
децентрализација није сметена никаквим природним међама. Управљање и<br />
коришћење може бити онолико децентрализовано, колико то захтева интерес<br />
друштвене заједнице.,<br />
С а с в и м ј е д р у г а ч и ј и с л у ч а ј с а в о д а м а и в о д о т о ц и-<br />
м а. Управљање једним водотоком се не може д е ц е н т р а л и з о в а т и б е з<br />
в е л и к и х н е д а ћ а по интересе друштва. Ако се природне јединке оделе,<br />
поделе и управљање њима децентралисе произвољно, онда ће сви они који<br />
леже на водотоку н е и з б е ж н о д о ћ и у с у к о б е који иду не само на<br />
уштрб појединаца, него и целе заједнице.<br />
Спроведена децентрализација у погледу управљања водотоком (према<br />
одредбама свих корисника) неизоставно ће довести у сукобе чланове заједнице<br />
који леже низводно са оним који леже узводно. Како изнад сваког низводног има<br />
увек много узводних, а и тај је неком низводни, очи гледно је — да је<br />
сукобљавање опште. Код свих токова који теку с мањим падом, могу низводни<br />
интересенти угрозити узводне 44 .<br />
Дешава се, да се воде узводно загадују, па су низводно неупотребљиве<br />
44 Код равничарских водотока се дејство тзв. успора — простире узводно, понекад на десетине и<br />
стотине километара. На пример, могу градевине или нагомилани и неочишћени лед изазвати<br />
узводно подизање воде, изазвати поплаве, подизање подзем них вода, рушење зграда и сл.; код<br />
пловних водотока се може десити да је горњи ток плован, а на доњем је пловидба спречена;<br />
децентрализовани канали за одводњавање могу бити низводно запуштени и угрозити узводне<br />
интересенте.
или чак и опасне. Спречавање загађивања отичућих вода није — стварно није —<br />
у интересу узводне (децентралисане) јединице. Уколико се заштита вода и<br />
обезбеди, она је увек управо онолика „колико се мора" — како је то висе пута<br />
отворено речено. Овакви случајеви су свакодневна стварност, а нису никаква<br />
теоријска предпоставка.<br />
Становништво око Славонског Брода може управљати својим<br />
земљиштем, својим фабрикама и другим објектима одвојено<br />
(децентрализовано) од становништва Фоче, Зворника, Цеља или Загреба. То<br />
одвојено управљање неће причинити никакве штете или сметње другим<br />
управљачима. Ако је децентрализација друштвени интерес — природних<br />
сметњи нема. Међутим, становништво ових узводних подручја не може<br />
независно управљати „својим'" водама — не може чак ни живети на тим водама<br />
— а да у све већој и вецој мери не утиче на Славонски Брод и "његове" воде —<br />
а самим тим и на његово стварно управљање тим водама. Воде се не могу<br />
децентралисати, не могу се оделити и омеђити.<br />
Управљање водама у интересу друштва може обезбедити само<br />
интегрално управљање на демократским основама. Те основе се не могу<br />
заобићи, власт се не може „приграбити" — јер су интереси природно повезани.<br />
Интегрално управљање водама, које се овде истиче, није у супротности са<br />
општијом децентрализацијом. Децентрализација као неки општи принцип нема<br />
смисла сама за себе 45 . Њена сврха је обезбедење интереса целе заједнице,<br />
спречавање тлачења или експлоатације једних од стране других, максимално<br />
развијање производних снага.<br />
Међутим, ако би се управљање водама у једноме сливу децентралисало<br />
слично децентрализацији управљања другим добрима — ефект би био<br />
супротан. Децентрализација би угрозила интересе целе заједнице, отворила<br />
би пут тлачењу и економској експлоатацији једних од стране других, она би<br />
довела чак до биолошких тлачења, а од-лучно би био снижен максимални<br />
(могући) развој производних снага.<br />
Међународни водотоци исецкани границама (децентрализовани) су жив<br />
пример за ово што се износи. Упркос свих међународних свечаних уговора, без<br />
обзира на интензитет пријатљеских односа, интереси становништва на водотоку<br />
нису обезбеђени. Низводно становништво је често незаштићено — уколико не<br />
постоји могућност репресивних мера. Сматрамо да није целисходно<br />
илустровати ово конкретним случајевима.<br />
Без обзира на природну централизацију вода, постоји једна одређена<br />
водопривредна јединка. То је слив.<br />
45 Постоје извесне функције, које ниједна заједница не децентрализује у оп-стем интересу, без<br />
обзира на децентралисање привреде или чак и на допуштање анархије у погледу слободног<br />
располагања привредним добрима (на пример — либерална ка-питалистичка привреда прошлог<br />
века). На пример — војска, финансије итд., па централи-заеија управљања на токовима не<br />
представља потпуно нов случај.
2.5. Пети постулат: Водопривредна јединица је слив<br />
Од најдавнијих времена до данас историја указује на многе елементе<br />
заједничког живота и заједничке судбине становника исте речне долине, истог<br />
слива. Слив одиста представља утицајну целину у висе важних смерова.<br />
Све његове воде се сустижу са свих страна на једном водотоку. На те<br />
воде се мора и може утицати, да би се утицало на водоток. Воде из другог слива<br />
су од њега независне по природи ствари. Разуме се то не значи да се разни<br />
сливови не могу повезати пробијањем вододелница. То данашња техника<br />
омогућава, ако економика допушта.<br />
Слив представља извесну хармоничну климатску целину, јер се<br />
климатски упливи лакше и брже шире дуж речних долина него преко<br />
вододелница. Због тога, иако они велики и највећи сливови могу бити климатски<br />
врло различите области — прелази из једне у другу су блажи и промене<br />
поступније него оне које се јављају измеду вододелница.<br />
Слив представља јединствену саобраћајну целину. За прелаз преко<br />
вододелница је увек нужан већи трошак, веће пењање и већи утрошак времена.<br />
Сви градитељи железница и путева с добрим разлозима теже да остану што<br />
више у речној долини и да се крећу дуж ње, а не управно на њу — већом<br />
висином и тежим тереном. Пловни путеви се по природи ствари крећу речном<br />
долином, а само неки канали прелазе преко нижих и краћих вододелница.<br />
Исти климатски услови, саобраћајне погодности и исти водоток изазивали<br />
су и изазивају уједначавање етничких, па чак и језичких групација у сливу. Људи<br />
се окупљају око вода3 а мешање са другим етничким групама преко<br />
вододелнице је теже. Мање се с њима долази у контакт, а ако се и дође — он је<br />
ређи. Чак и ако се ради о различитим народностима дуж исте речне долине, оне<br />
се лакше мешају, имају много заједничких елемената и прелази од једне до<br />
друге су блажи и постепенији. Разумљиво је, да су ове појаве сличности и<br />
разлике биле још израженије у првобитним људским заједницама. Етничке<br />
заједнице су често биле везане (и данас су) посебнирн именом према својој<br />
реци: Посавци, Подунавци, Зећани, Моравци, Тимочани 46 .<br />
У закључцима Радне групе за земљиште и воде организације ФАО, који су<br />
донети у Риму 1952. године каже се: »... Да истраживања, студије и процена<br />
водних ресурса буду спроведени на бази појединих сливова као студијских<br />
јединица, без обзира да ли сливови спадају под јурисдикцију једне или више<br />
држава...«<br />
У И. књизи »Политика вода за амерички народ« (107—413) каже се:<br />
»С л и в. — У развијању водних ресурса земље, велики речни сливови треба да<br />
буду студирани и обрађивани као целина, тако да се добије што свеобуватнији<br />
оптимални резултат, сагласан с економским аспектима. Само прирокој обради<br />
слива се може остварити сигурност против изградње оних пројеката који не<br />
46 У »Хроници попа Дукљанина« се каже да је после већања с мудрим Ијудима краљ Сватопелек<br />
поделио словехско краљевство према томе како воде теку: један део је био слив Дунава, а друга<br />
два слив Јадранског мора.
испуњавају пожељне сврхе — или пројеката с погрешном локацијом или другим<br />
промашајем, по величини или типу, који не могу одговорити потребама<br />
подручја«.<br />
Говорећи о истом предмету истиче се »здрав регионализам« слива — на<br />
супрот оном регионализму који се јављао између сиромашних јужних држа-ва и<br />
богатијих северних и разних тежњи за централизацијом на тој бази. »Народ тих<br />
(примедба: сливова) региона постајао је све свеснији својих регио-налних<br />
култура с порастом притиска економске централизације...«<br />
Међутим, било би погрешно стећи умирујуће уверење, да у сливу не<br />
постоје конфликти између различитих интереса. Интереси су различити свуда, а<br />
где год се не нађе разумно решење, долази до конфликта. Разлика је у томе<br />
што у сливу има интереса који повезују, а не само оних који разбијају јединство.<br />
Председник комисије за политику водних ресурса САД упућује једно врло<br />
интересантно питање комисији: »У з в о д н и и н т е р е с и п р о т и в н и з в о-<br />
д н и х. — Значајни конфликти су се појавили у многим речним сливовима<br />
између узводних и низводних интереса. ...Разлике у третирању изгледа да се<br />
одржавају упркос чињеници да је природна јединстве-ност целовитог слива<br />
широко призната као принцип... Може ли се економска анализа користити за<br />
редуцирање конфликта између узводних и низводних интереса и за упућивање<br />
ка интегралним и уравнотеженим програмима. пре него што се погубни и штетни<br />
пројекти, какви год били — кристализују? Ако је то могуће, молим да објасните<br />
како«.<br />
Каквих је све одговора било — није нам познато. Једно је сигурно:<br />
конфликти се не могу избећи, а изражена жеља се не може тако једноставно<br />
остварити. Но — још је сигурније, да ће се конфликти и по обиму и по оштрини<br />
смањити, ако се слив третира као целина. Показаће се често, да низводни<br />
имају рачуна да улажу своја средства у узводне радове и обрнуто. Треба прво<br />
наћи начин за поделу терета и користи — природно повезаних.<br />
О проблему величине јединичног слива ће се посебно говорити.<br />
2.6. Шести постулат: Водопривреда је комплексна (свеобухватна) акција<br />
Овај постулат је последица претходних постулата и саме суштине<br />
водопривредне делатности. У ствари, на овом постулату је водопривреда<br />
квалитативно израсла као широка привредна делатност. Ако се водама располаже<br />
демократски, управља интегрално, ако је природна водопривредна<br />
јединица слив — онда се морају узети у обзир сви интереси: целе заједнице,<br />
заједнице у сливу, појединих привредних грана, предузећа и појединаца. Такво<br />
свеобухватно третирање слива једино може да отклони упропашћавање водних<br />
ресурса.и других богатстава, оно једино осигурава демо-кратска права и<br />
рационалност свесних одрицања од појединих права, што је такође одлика<br />
демократског развоја.<br />
Међутим, било би доста једнострано, ако би се овај постулат приме-нио само на<br />
материјална добра. Водопривреда је свеобухватна акција и у погледу љ у д и.
Уколико људи не буду самоиницијативно ангажовани ла решавању<br />
водопривредних проблема своје ближе и даље околине — тешко се може<br />
говорити о водопривреди, а још мање о њеном успеху. То не значи да се не могу<br />
наћи економицистичка решења и технократска остварења без учешћа<br />
становништва сливова. Међутим, такво решење водопривредних проблема<br />
противи се изнетим и утврђеним постулатима — па није водопривредно.<br />
Примена овога постулата о комплексној акцији има великог утицаја на<br />
организацију водопривреде и законодавство.<br />
2.7. Седми постулат: Употребљива вода је производ људског рада<br />
Некад су се воде налазиле у природи исто онако, како су се налазили<br />
плодови за исхрану, дрво за гориво, месо и кожа за јело и одело. Људски рад се<br />
састојао само у налажењу воде и доласку на њене изворе. Сваки је с в о ј и м<br />
радом покривао с в о ј е потребе.<br />
Данас је ситуација сасвим другачија. Нема висе воде погодне за<br />
употребу, која није на неки начин оплемењена људским радом, која није његов<br />
производ. Због тога је вода постала и својеврсним предметом привредивања.<br />
Она је — другачије речено — производ водопривреде, која је постала<br />
самостална привредна грана. Као што се за употребу производи угаљ, нафта,<br />
енергија, намирнице, одећа и си. — исто тако се производи и вода прилагодена<br />
потребама.<br />
Међутим, овај закључак не би био потпун, кад се не би поново указало на<br />
разлике између воде и осталих материја. Људски род је способан да ускрати<br />
гладном бесплатну храну — али још није дошао ни близу до тога, да жедном<br />
ускраћује бесплатну воду.<br />
Из овог постулата проистичу такоде важни закључци у вези организације<br />
и финансирања водопривреде. На пример: ако се употребљава вода добијена<br />
људским радом, онда је загадивање воде принуда другога на рад јер ће тај због<br />
својих потреба морати пречишћавати ту воду. То је (скоро буквално) —<br />
увлачење у ропство и експлоатацију. Свој рад се смањује, а рад другога се<br />
повећава. Тај други је принуђен да натурени рад обави, јер употребљиве воде<br />
нема. Сасвим је другачије ако неко загађује своју кућу, своје двориште, шуме<br />
или њиве. Другог то не тангира.<br />
Даље, ако се вода добија људским радом, онда се свака прерада воде<br />
мора наплаћивати потрошачу. Међутим, како је водопривреда комплексна<br />
акција (Шести постулат), то такав рад на водама није довољно дефинисан сам<br />
по себи. Другачије је код регулисаних река, другачије је код узимања воде из<br />
акумулација итд. Ту су умешани и туђи радови у набавку воде. Како их<br />
раздвојити и оценити? То је један од проблема које треба решити.
3. УПОЗНАВАЊЕ ВОДЕ<br />
3.0. Изучавање кружења воде<br />
Кружни пут воде од облака па до поновног повратка у облак се одавно<br />
изучава. Водена кап која је пала на земљу може се одмах испарити и поново<br />
вратити у облаке. Може се десити, да се одмах упије у земљиште и да путује<br />
кроз подземне реке и мора неодређено дуго. Тада се једног дана подземно<br />
излије у неки површински водоток или избије на површину земље као извор, па<br />
продужи пут до мора и опет до облака. Може се такође десити, да кап воде уђе<br />
у земљу, али после извесног времена се непосредно из ње испари или се<br />
испари кроз биљке. Најзад, може та кап кренути по површини и спојити се у<br />
поточиће, потоке, речице и реке да би се успут или испарила или дошла до<br />
мора — одакле ће се опет једног дана испарити.<br />
Изучавање овога кружења воде је предмет х и д р о л о г и ј е — науке о<br />
води. Интернационално удружење за научну хидрологију (ИАСХ) је прихватило<br />
ове гране хидрологије: потамологија (наука о површинским токовима),<br />
лимнологија (наука о језерима), геохидрологија 47 (наука о подземним водама). У<br />
последње време се често говори и о хидрометеорологији, која проучава<br />
раетеоролошке феномене везане за хидрологију. У Југославији назив<br />
»хидрометеоролошка служба« означава службу која се истовремено бави<br />
хидрологијом и метеорологијом (изучавањем метеоролошких појава).<br />
Изучавање овога.кружења воде је врло далеко од »науке ради науке«. На<br />
основу хидролошких изучавања се долази до закључка о расположивим<br />
количинама вода, о њиховом квалитету, о променљивости њихових квалитета и<br />
квантитета итд. На основу тих изучавања се предвидају поплаве и одбрана од<br />
поплава. Проучавају се воде које треба без штете одвести и спровести, утврђује<br />
се колико воде и кад стоји на распоиагању за наводњавање или хидроенергију.<br />
Од тих проучавања зависе инвестиције, зависи коришћење вода и одбрана од<br />
вода. Хидрометеоролошка проучавања су заштита од лоших инвестиција,<br />
штетне експлоатације, неумесних и неоснованих сукоба. Сваке године се улаже<br />
у СФРЈ око 1 до 1,5 милијарда (нових) динара у хидрограђевинске радове. Томе<br />
треба додати још 400 до 500 мили-она улагања у опрему. Са сигурношћу се<br />
може казати, да би се инвестиције смањиле бар за 5%, а ефект за толико<br />
повећао, кад би се располагало си-гурнијим и обимнијим хидрометеоролошким<br />
подацима. То би било висе од 150 мил. нових динара годишње.<br />
Својства вода и водотока која се проучавају, деле се на проучавање<br />
њихових квантитета и њихових квалитета. Разуме се, оваква подела је условна<br />
и конвенционална, јер је одвајање квалитета од квантитета вештачко.<br />
Детаљнија подела ове две групе је:<br />
47 Код нас је уобичајени назив »хидрогеологија« — који представља неправилну комбинацију<br />
ових речи; слично је и исто тако неправилно »хидропедологија« уместо »педохидрологија«.
⎧<br />
⎧Геометрија<br />
токова<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪<br />
Водостаји (висина воденог огледала)<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪<br />
Квантитети ⎨Брзине<br />
течења воде у водотоку<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪<br />
Протицаји (протоке)<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪⎩ Падови воденог огледала<br />
Течна фаза (вода) ⎨<br />
⎪<br />
⎧Физичка<br />
својства воде у водотоку<br />
⎪<br />
⎪<br />
Хемијска својства воде у водотоку<br />
⎪ ⎪<br />
⎪ Квалитети ⎨Учесталост<br />
поједиих појава<br />
⎪<br />
⎪Трајање<br />
појединих појава<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪⎩ ⎪⎩<br />
Вероватноћа појава<br />
⎧<br />
⎧Геометрија<br />
биотопа<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪<br />
⎪Динамика<br />
биолошких маса<br />
Квантитети ⎨<br />
⎪<br />
⎪Протицаји<br />
наноса<br />
⎪<br />
⎪⎩<br />
⎪<br />
Протицаји леда<br />
⎪ ⎧Физичка<br />
својства (чврстих фаза)<br />
Чврста фаза (нанос, лед, биолошке масе) ⎨ ⎪<br />
⎪ Хемијска својства<br />
⎪<br />
⎪ ⎪Биолошка<br />
својства<br />
⎪ Квалитети ⎨<br />
⎪ ⎪Учесталост<br />
појединих појава<br />
⎪ ⎪Трајање<br />
појединих појава<br />
⎪ ⎪<br />
⎪⎩ ⎩Вероватноћа<br />
појединих појава<br />
⎧Генеза<br />
водотока и вода<br />
⎪<br />
Временски фактор ⎨Тенденције<br />
развоја у времену<br />
⎪<br />
⎩Редослед<br />
водопривредних радова<br />
Биолошки квалитети и квантитети су најочигледније међусобно повезани,<br />
иако та веза није нимало проста. Због тога се у водопривреди налази и оваква<br />
подела: квантитативна, квалитативна и биолошка водопривреда.<br />
Дефиниције ових појмова, који нису блиски нестручњаку, дати су у [75] где<br />
су описани и други појмови те врсте. Међутим, временски фактор заслужује да<br />
му се посвети мало више речи.<br />
3.2. Улога времена у познавању вода и водотока<br />
Ако се из оправданих или неоправданих разлога одложи изградња неке<br />
творнице или неког другог производног комплекса — резултат тога одлагања<br />
може бити позитиван или негативан. Позитиван резултат се јавља, ако је<br />
грађење лосе замишљено, ако је развој односног технолошког процеса пред
својим скоком, па би објект врло брзо застарио итд. Познати су чак и такви<br />
случајеви где је рушење (рецимо ратна разарања) објеката довело до изградње<br />
нових, савременијих и продуктивнијих. Паралела са развојем код оних којима се<br />
то није десило — показује да је пропуштено надокнађено и премашено.<br />
Другим речима, за таква померања (одгађања) у времену не постоји<br />
једнозначни закључак о целисходности.<br />
Кад се ради о упознавању вода, то је с а с в и м о д р е ђ е н о. Све што<br />
се пропусти у потребном мерењу и упознавању вода — пропуштено је н а<br />
ш т е т у. На пример, ако велике воде прођу, а нису измерене, онда се касније<br />
може само нагађати колике су оне биле. Заштита од поплава на основу тих<br />
нагађања је или несигурна или скупа. Но то је још најпростији пропуст. Много<br />
већи и ненадокнадив пропуст је ако се не измере најмање воде које су се<br />
појавиле. То се не може ни нагађањем надокнадити. Такав пропуст се љуто<br />
свети, јер се може десити, да се објекти изграде, а воде нема. Може се десити<br />
да се од страха због недостатка воде хидротехнички објекти омале, па онда<br />
пропадају узалуд све веће: воде, а и производња на малим објектима је скупља.<br />
Често је реконструкија немогућа или врло скупа. Изградња прве Асуанске бране<br />
је леп пример таквих »надвишења«. Из разних разлога је прва Асуанска брана<br />
изграђена с мањом висином. После неколико година се утврдило да је то<br />
погрешно, па се брана повисила. Опет — после неколико година — утврђено је<br />
да и та висина не одговара, па је брана последњи пут повишена. Овај рад је<br />
проузроковао неколико пута веће трошкове од оних који би настали<br />
једнократним грађењем.<br />
Према томе, хидрометеоролошка мерења немају времена за од лагање 48 .<br />
Недостатак мерења — н е п р е к и д н и х м е р е њ а — отежава или<br />
онемогућава прогнозе, без којих се у данашњем времену не може замислити<br />
никаква привреда, а најмање водопривреда. На пример, многе поплаве не<br />
бисмо имали, кад би постојале сигурније прогнозе, основане на већем броју<br />
мерења. Вода из многих акумулација би се могла испустити и корисно<br />
употребити пред поплавним водама. Поплавне воде би наишле на празна<br />
језера, напунила их — а поплава околних земљишта уопште не би било.<br />
Још једном да се понови: свако одлагање мерења и опажања, сваки<br />
губитак времена је привредни губитак.<br />
48 Имајући то у виду, први Петогодишњи план је предвиђао да се развој хидролошкометеоролошке<br />
службе обави за три године уместо за пет. Та је служба одиста појачана, али то<br />
није било довољно.