doživljanje svojcev ob pojavu demence v družini ... - Zbornica - Zveza
doživljanje svojcev ob pojavu demence v družini ... - Zbornica - Zveza
doživljanje svojcev ob pojavu demence v družini ... - Zbornica - Zveza
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
232E<br />
DOŽIVLJANJE SVOJCEV OB POJAVU DEMENCE V DRUŽINI IN<br />
NAMESTITVIJO V SOCIALNI ZAVOD<br />
EXPERIENCING OF RELATIVES BESIDE OCCURENCE OF<br />
DEMENTIA IN FAMILIY AND ADMISSION INTO THE SOCIAL<br />
INSTITUTE<br />
IZVLEČEK<br />
Sabina Ličen, dipl.m.s., asist.,<br />
Jerneja Povhe Milanič, dipl.m.s.,<br />
Irena Tr<strong>ob</strong>ec, prof.zdr.vzg., pred.<br />
Univerza na Primorskem<br />
Visoka šola za zdravstvo Izola<br />
sabina.licen@vszi.upr.si<br />
Ključne besede: starostnik z demenco, institucionalizacija, čustva, zdravstvena nega<br />
Izhodišča: Ker večina laikov <strong>demence</strong> ne pozna, je <strong>ob</strong> <strong>pojavu</strong> bolezni <strong>doživljanje</strong> le-te stresno in<br />
boleče. Namestitev svojca z demenco v socialni zavod je težka odločitev. Pogosto so svojci močno<br />
čustveno <strong>ob</strong>remenjeni, preden sprejmejo tovrstno odločitev. Namen raziskave je prikazati <strong>doživljanje</strong><br />
<strong>svojcev</strong>, ko se pojavi demenca pri bližnjemu in je v ospredju možnost namestitve v socialni zavod.<br />
Metode: Podatki so bili zbrani s pomočjo intervjujev in neposredno z opazovanjem ter <strong>ob</strong>delani na<br />
kvalitativen način. Intervjuji so bili izvedeni decembra 2008. V raziskavo so bili vključeni svojci<br />
starostnikov z demenco, ki so več kot leto dni v socialnem zavodu.<br />
Rezultati: Rezultati so pokazali, da se veliko <strong>svojcev</strong> bori z <strong>ob</strong>čutkom krivde in strahu, velikokrat zato,<br />
ker je v ospredju nepoznavanje bolezni in/ali nepopolne informacije. Vlogo zdravstvene nege in<br />
predvsem delo medicinske sestre vidijo v svetovanju, opori in profesionalnih storitvah zdravstvene<br />
nege.<br />
Diskusija in zaključki: Aktivno usmerjeni svojci želijo biti vključeni v proces zdravstvene nege, želijo<br />
si sodelovanja in učenja. Raziskavo bi bilo potrebno ponoviti v smislu doživljanja negovalnega tima<br />
pri delu s starostnikom z demenco in ugotoviti kako bi zadostna in primerna kadrovska struktura<br />
zaposlenih v socialnih zavodih pripomogla k strokovnejši <strong>ob</strong>ravnavi.<br />
ABSTRACT<br />
Key words: elderly with dementia, institutionalization, emotions, nursing care<br />
Background: Since ordinary people are usually not well acquainted with the facts about dementia, the<br />
occurrence of the disease is usually a stressful and painful experience. To accommodate a relative<br />
with dementia in a social institution is a difficult decision to take. It is often a highly emotional burden<br />
for the relatives. The aim of the study is to show what kind of experience the relatives go through when<br />
dementia occurs in the family and when the possibility of accommodation of their near relation in a<br />
social institution turns up. Methods: Data were collected through interviews and direct <strong>ob</strong>servation<br />
and treated with a qualitative method. Interviews were conducted in December 2008. The survey<br />
included the relatives of patients with dementia hospitalized in a social institution for more than a<br />
year. Results: The results showed that many relatives struggle with feelings of guilt and fear, often<br />
because of their lack of knowledge about the disease and / or incomplete information. They see the<br />
1
ole of the health care worker and especially of that of nurses as offering counselling, support, and<br />
high level nursing.<br />
Discussion and conclusion: Actively oriented relatives want to be involved in the nursing process,<br />
they want to participate and learn. The survey should be repeated in order to research the experience<br />
of the nursing team, working with the elderly with dementia, and to determine how an adequate and<br />
appropriate structure of the employed in social institutions can contribute to a more professional<br />
treatment of such persons.<br />
Uvod<br />
S starostjo se tveganje za nastanek <strong>demence</strong> nenehno povečuje. Ocene strokovnjakov tako v<br />
svetu kot pri nas kažejo, da število ljudi, pri katerih se pojavljajo duševne motnje, po 65 letu<br />
nenehno raste. Bolj ali manj izražene znake <strong>demence</strong> naj bi imelo že okoli odstotek ljudi pred<br />
65. letom starosti, po 65. letu pa se prevalenca <strong>demence</strong> podvoji vsakih 5 let (Jamison, 2007).<br />
Slovenija sodi med države z vedno starejšim prebivalstvom. Ob koncu leta 2006 je bilo pri<br />
nas 15,9% starejših od 65 let kar pomeni, da je toliko starih že skoraj 320.000 prebivalcev<br />
(Statistični urad Republike Slovenije, 2008).<br />
Demenca je sindrom kot posledica večinoma kronične in progresivne bolezni možganov z<br />
motnjami mnogih višjih kortikalnih funkcij vključno s spominom, mišljenjem, orientacijo,<br />
dojemanjem, računanjem, spos<strong>ob</strong>nostjo učenja, govorom in spos<strong>ob</strong>nostjo presoje. Zavest ni<br />
skaljena. Če se postavi diagnoza demenca, mora biti simptomatika prisotna že najmanj šest<br />
mesecev, motnje zavesti morajo biti izključene (Van Hülsen, 2007). Demenca se praviloma<br />
začne neopazno in napreduje postopoma. Redkeje je začetek nenaden, s kasnejšimi novimi<br />
upadi v zagonih ali tudi brez njih (Kogoj, 2004). Zaradi tega je pomembno zgodnje<br />
odkrivanje bolezni in zdravljenje. Poleg zdravljenja z zdravili je pomembno stalno učenje<br />
starostnikov z demenco in njihovih <strong>svojcev</strong>. Učenje lahko bistveno pripomore k čim daljšemu<br />
ohranjanju kvalitete življenja.<br />
Institucionalizacijo starostnika z demenco velikokrat vodi v izgorelost družinskih članov<br />
(Devor, Renvall, 2008). Družine pogosto z odločitvijo odlašajo vse do takrat, ko v skrbi zanj<br />
ne vidijo več smisla. Kasneje se morajo že tako <strong>ob</strong>remenjeni družinski člani soočiti še z dolgo<br />
čakalno listo za sprejem v ustrezni socialni zavod (Meiland et al, 2001).<br />
Namen raziskave je prikazati <strong>doživljanje</strong> <strong>svojcev</strong>, ko je v ospredju demenca pri bližnjemu in<br />
namestitvijo v socialni zavod. Z raziskavo smo želeli odgovoriti na vprašanje:<br />
− s kakšnimi stiskami se soočajo svojci <strong>ob</strong> <strong>pojavu</strong> <strong>demence</strong> pri bližnjemu in njegovi<br />
vključitvi v socialni zavod<br />
Zdravstvena nega vključuje svojce<br />
Demenca ne prizadene samo <strong>ob</strong>olelega ampak celotno družino oziroma tiste, ki zanj skrbijo.<br />
Svojci težave pogosto pripisujejo starostnim spremembam, zato se težje odločijo, da bi<br />
poiskali strokovno pomoč (Muršec, 2006). Za uspešnejše delo s starostniki z demenco in<br />
njihovimi svojce mora medicinska sestra poleg simptomov poznati tudi stadije <strong>demence</strong>. V<br />
socialnem zavodu kjer je raziskava potekala določajo stadije <strong>demence</strong> po avtorici Naomi Feil<br />
(Van Hülsen, 2007). Medicinska sestra dnevno ali večkrat dnevno ocenjuje starostnikovo<br />
stanje in načrtuje zdravstveno nego, sodeluje s svojci, sprotno jih informira o stanju<br />
starostnika ter jih vključuje v proces zdravstvene nege.<br />
Metode<br />
2
Uporabili smo kvalitativno metodo, ki je temeljila na fenomenološkem pristopu.<br />
Fenomenologija stremi k razvoju in razumevanju življenjskih izkušenj posameznika (Boswell<br />
in Cannon, 2007). Fenomenološki pristop v raziskavi poudarja raziskovalca kot del tistega kar<br />
opazuje. Induktivno <strong>ob</strong>likuje ideje iz podatkov ter uporablja manjše vzorce, pri katerih gre<br />
poučevanje v gl<strong>ob</strong>ino ali pa le-to traja dlje (Streubert Speziale, Rinaldi Carpenter, 2007).<br />
Raziskovalni vzorec<br />
Raziskava je potekala v mesecu decembru, leta 2008. V raziskavo je bilo vključenih petnajst<br />
oseb, ki imajo starostnika z demenco vključenega v socialni zavod več kot leto dni. Svojci so<br />
se strinjali z udeležbo v raziskavi. Razložen jim je bil namen raziskave in zagotovljena<br />
anonimnost. Vodstvo socialnega zavoda je omogočilo izvedbo intervjujev v njihovih<br />
prostorih. Demografski podatki starostnikov z demenco so prikazani v razpredelnici 1.<br />
Razpr. 1. Demografski podatki starostnikov z demenco<br />
STAROSTNIKI<br />
Z DEMENCO<br />
Povprečje Razpon n<br />
Starost - skupaj 83 let 61 – 94 15<br />
Varovani<br />
oddelek<br />
84 let 61 – 94 12<br />
Dnevni center<br />
IZOBRAZBA<br />
80 70 – 87 3<br />
Osnovna šola 12<br />
3-letna<br />
poklicna<br />
1<br />
Srednja šola 1<br />
Višja šola 1<br />
Med starostniki z demenco je bilo štirinajst žensk in eden moški, vsi vdove/ci. Med<br />
intervjuvanci je bilo največ otrok starostnikov (sedem sinov in pet hčera), dve sestri ter ena<br />
vnukinja. Kadrovska struktura zaposlenih na varovanem oddelku je predstavljena v<br />
razpredelnici 2.<br />
Razpr. 2. Kadrovska struktura zaposlenih v zdravstveni negi na varovanem oddelku<br />
Zaposleni v<br />
zdravstveni negi<br />
na varovanem<br />
oddelku<br />
Dopoldanska<br />
izmena<br />
Popoldanska<br />
izmena<br />
Nočna izmena 1*<br />
Zdravstveni<br />
tehnik/srednja<br />
medicinska<br />
sestra (n)<br />
Bolničarka<br />
(n)<br />
1 2 1<br />
1* 1 1<br />
1* /<br />
Legenda: Popoldanska izmena 1*: zaposleni razvrščen na dva oddelka<br />
Nočna izmena 1*: zaposleni razvrščen na celoten dom upokojencev<br />
Animatorka<br />
(n)<br />
3
Analiza podatkov<br />
Intervjuji so bili posneti in prepisani v trankripte. Spiegelberg (1965; 1975; cit. po Rinaldi<br />
Carpenter, Streubert Speziale, 2007) razlaga tri korake v procesu deskriptivne fenomenologije.<br />
Prvi korak je intuicija, ki opredeljuje raziskovalca kot instrument v procesu izvedbe<br />
intervjujev. Raziskovalec postane orodje pri prid<strong>ob</strong>ivanju podatkov, ki jih <strong>ob</strong> večkratnem<br />
prebiranju preuči natanko takšne kot so. Drugi korak je analiza, ki vključuje identifikacijo<br />
fenomena kot predmet raziskave na podlagi prid<strong>ob</strong>ljenih podatkov. Tretji korak je opis<br />
fenomena. Cilj je pisno ali ustno sporočiti kritične elemente fenomena. Opis temelji na<br />
razvrstitvi ali združevanju fenomenov v kategorije.<br />
Rezultati<br />
Intervjuji so bili posneti, razen enega, ker udeleženka ni dovolila snemanja, zato smo pogovor<br />
sproti zapisovali. V nadaljevanju so prikazani rezultati kvalitativne analize.<br />
Doživljanje <strong>svojcev</strong> starostnikov z demenco<br />
Na podlagi analize transkriptov smo postavili sedem kategorij: a) soočanje z boleznijo, b)<br />
čustven nemir, c) iskanje informacij, d) postavitev diagnoze, e) <strong>ob</strong>čutek krivde, f) sprejem v<br />
socialni zavod, g) vloga zdravstvene nege<br />
Prikaz sinteze kategorij<br />
Soočanje z boleznijo<br />
Udeleženci v raziskavi so opisovali začetne težave, ki so jih opazili pri bližnjih, kot počasno<br />
spreminjanje starega človeka: »… najprej sem mislila, da je to starost… sem mislila, da je<br />
zaradi starosti mama postala hud<strong>ob</strong>na…«. »…star človek se pač stara in upadejo tudi<br />
nekatere funkcije…«. Spoznanje, da se z drago osebo nekaj dogaja na koncu pripelje k<br />
soočenju s težavo pa čeprav je le-ta za marsikoga nepojmljive razsežnosti: »…težko je, ko<br />
gledaš človeka po katerem si se celo življenje zgledoval tako ranljivega…«. »… začneš se<br />
zavedati, da izgubljaš starša….«<br />
Čustveni nemir in iskanje informacij<br />
Večina <strong>svojcev</strong> na bolezen ni bila pripravljena. Čustveni reakciji, ki je sledila je botrovalo<br />
tudi pomanjkanje informacij. O nastalih spremembah so morali prepričati še ostale družinske<br />
člane: »… bratje mi niso verjeli, da se z mamo nekaj dogaja in so na moje prošnje, naj<br />
poiščemo pomoč želeli še malo počakati…« Nekateri svojci so vedeli kaj je to demenca,<br />
večina pa bolezni ni poznala: »…znala sem poiskati informacije, ki so me zanimale…«. »…<br />
iskala sem podatke, zakaj se mama tako <strong>ob</strong>naša, da pa ima demenco so mi povedali šele <strong>ob</strong><br />
prihodu v dom…«. »… kaj je to demenca mi je povedala soseda, ker je tudi njena mama imela<br />
to bolezen…«. »…<strong>ob</strong>iskoval sem predavanja preko društva Spominčica…«. Dva udeleženca v<br />
raziskavi bi tok dogajanj spremenila, če bi prej poznala bolezen: »… danes bi seveda stvari<br />
spremenil, če bi takrat vedel kaj je to demenca…«. »… škoda, da se nisem prej informirala,<br />
sebi in njej (mami) bi prihranila veliko muk…«.<br />
Nemoč <strong>ob</strong> postavitvi diagnoze<br />
Nekateri udeleženci v raziskavi so priznali strah pred končno diagnozo: »… <strong>ob</strong> besedi<br />
demenca sem se prav zgrozila… še sama sem se počutila bolno«. Kljub začetnemu šoku so<br />
udeleženci večinoma poročali o olajšanju po postavitvi diagnoze, ker so lahko spet živeli<br />
svoje življenje brez skrivanja: »…sem se prav oddahnila, ko so mi rekli, da je mama<br />
4
dementna…sestra je na začetku želela te stvari prikriti, zdaj pa ker je to bolezen nam je vsem<br />
lažje…«.<br />
Odločitev in <strong>ob</strong>čutek krivde<br />
Družina je bila postavljena pred težko odločitev:«…ko so rekli, da ima demenco smo se veliko<br />
pogovarjali o tem, da bi ga dali v dom…« Svojci ostanejo sami z bolnim družinskim članom<br />
in dolgo čakalno listo za sprejem v socialni zavod: »…čakali smo vstop v dom devet<br />
mesecev…«. Ne vejo več, kam bi se <strong>ob</strong>rnili po nasvet: »…zadnji dve leti preden je prišla sem<br />
sta bili nemogoči…tako me je psihično izčrpalo, da sem rekel ali gre ona ali pa jaz…«. »…<br />
najprej je rekla da gre v dom, ko smo d<strong>ob</strong>ili mesto je rekla da ne gre…nisem več vedel kam<br />
naj grem po pomoč…«, nespretni so s pisanjem in oddajo prošenj: »… še d<strong>ob</strong>ro, da mi je<br />
pomagala socialna delavka. »socialna delavka mi je svetovala naj dam prošnje v različne<br />
domove…«. Nekateri v sebi nosijo <strong>ob</strong>čutek krivde: »…ko ga je hči (brata) peljala v dom me je<br />
dajal <strong>ob</strong>čutek krivde, še zmeraj mislim, da bi lahko še skrbela za njega…«.<br />
Sprejem svojca v socialni zavod in življenje po sprejemu<br />
Ob sprejemu svojca v socialni zavod opisujejo: »…bilo mi je zelo hudo in sem veliko<br />
prejokala…kar si je nisem mogla tam predstavljat…samo…«. »… bilo je grozno, mama je<br />
jokala in skozi prosila naj jo odpeljemo domov…«.<br />
Kljub dejstvu, da so svojci nameščeni v socialni zavod je življenje nekaterih pestro, veliko je<br />
odrekanj, veliko prostega časa je vloženega v skrb za starostnika: »…s sestro se menjavava,<br />
jaz pridem zjutraj ona popoldan…mamo hraniva, ji delava družbo…«. »…vsak dan pridem<br />
zvečer in pomagam pri hranjenju…osebja je absolutno premalo…«. »…ujet si v stalni<br />
skrbi…d<strong>ob</strong>ro, da živim blizu, zmeraj po službi ustavim, da pogledam kako je z njo…«.<br />
»…prostega časa ni, to je zdaj moja služba…«. Veliko govorijo o odgovornosti do staršev in<br />
se zato počutijo ujete: »…zelo je naporno, vsak dan sem tu, nekako se ne morem znebiti te<br />
odgovornosti…si omejen v času in na koncu se zaveš, da živiš samo še zato…«…ona (mama)<br />
mi je v življenju omogočila, da sem doštudiral glede na to, da nismo bili bogati…ji bom<br />
vračal njeno skrb dokler bom upal, dokler se bo dalo…«.<br />
Vloga zdravstvene nege<br />
Nekateri svojci so bili kritični in so svoje pripombe izrazili brez zadržkov: »…mislim, da bi tu<br />
morali delati ljudje, ki so za to uspos<strong>ob</strong>ljeni in dosti vejo o demenci…«. »…medicinska sestra<br />
mora po mojem poznati vsakega starostnika, ki je v njeni <strong>ob</strong>ravnavi…preveč jih menjujejo,<br />
stalno so druge, mama je zaradi tega zmedena in prestrašena…«.Opora s strani negovalnega<br />
tima je dejavnik, ki so ga nekateri svojci med pogovorom večkrat omenjali: »…vedno ko sem<br />
zaskrbljena d<strong>ob</strong>im oporo s strani negovalnega tima…to mi veliko pomeni in me na nek način<br />
pomirja…«.Spet drugi so na tem področju zaznali primanjkljaj: »…kje pa, se vidi, da niso vsi<br />
ljudje za tako delo…«. »…odnos z njimi je d<strong>ob</strong>er da, neke opore pa nismo bili deležni…pa bi<br />
jo potrebovala…«. Veliko dajo na izmenjavo informacij z negovalnim timom: »…zanima me<br />
ali je bila kaj aktivna…če je pojedla kosilo…«. »…skrbi me, da ponoči ne spi…«. »…spet tu<br />
je pr<strong>ob</strong>lem, ker je pretok informacij med njimi (osebjem) premajhen… zanima me, če je<br />
pojedla kosilo ali ne…popoldne tega ne morem izvedeti, ker ni nikjer nič zabeleženo, ena se<br />
izgovarja na drugo…to ni d<strong>ob</strong>ro…«. Želijo si sprememb, želijo biti slišani: »…n<strong>ob</strong>en se<br />
profesionalno ne ukvarja z njimi…tu samo cele dneve sedijo (starostniki)…premalo je<br />
ljudi…želim, da bi se bolj ukvarjali z mojo mamo…«. »…kam bojo dali vse te ljudi, tega je<br />
vse več…mislite da je d<strong>ob</strong>ro, da so v domu?...pa saj so vendar bolniki in je navadna nega<br />
premalo (se jezi)…«. »…prej bi morali tisti ki so za to odgovorni osveščati stare ljudi, dokler<br />
se še da…«. »…<strong>ob</strong>čine bi morale voditi statistiko koliko je takih ljudi z demenco in koliko jih<br />
5
abi domsko pomoč, potem na to načrtovati domove, seveda z ustreznim kadrom…«.<br />
»…znanje je važno, svojci pričakujemo neko stopnjo profesionalnosti, …«.<br />
Razprava<br />
Soočanje z demenco je težka življenjska preizkušnja za vsakega človeka. Namen raziskave je<br />
prikazati <strong>doživljanje</strong> <strong>svojcev</strong>, ko je v ospredju demenca pri bližnjemu in namestitvijo v<br />
socialni zavod. Doživljanje in potrebe <strong>svojcev</strong> starostnikov z demenco so dejavniki, ki jih<br />
nikakor ne moremo zanemariti. Da lahko strokovnjaki zdravstvene nege d<strong>ob</strong>ro delajo morajo<br />
najprej d<strong>ob</strong>ro poznati bolezen in pr<strong>ob</strong>leme, ki jih le-ta prinaša. Ugotovili smo, da bi tudi<br />
svojci potrebovali pomoč v <strong>ob</strong>liki informacij, usposabljanj in podpore. Raziskava je pokazala,<br />
da svojci doživljajo strah, krivdo, nerazumevanje in jezo. Veliko jih je zaradi takih <strong>ob</strong>čutkov<br />
svojce negovalo doma, kot pravijo, dokler se je dalo. V literaturi zasledimo, da družine, ki<br />
skrbijo za starostnika z demenco pred vstopom v socialni zavod pogosteje zapadejo v<br />
depresijo in anksioznost, izražajo negativna čustva, bolj pogosto posežejo po psihotropnih<br />
zdravilih in imajo več psihičnih motenj kot ostali ljudje. Kar 50% družinskih članov, v prvem<br />
letu skrbi za svojca doživi depresijo (Toseland, Smith, McCallion, 2001).<br />
Podatki kažejo, da svojci premalo vedo o demenci. To nas navaja na vprašanje ali so<br />
zaposleni na varovanih oddelkih socialnih zavodov dovolj uspos<strong>ob</strong>ljeni za strokovno oskrbo,<br />
na kar nas navajajo podatki o kadrovski strukturi zaposlenih (razpr. 2). Iz analize podatkov je<br />
razvidno, da tudi svojci opažajo primanjkljaj in neprimerno strukturo zaposlenih. Sprašujejo<br />
se kako je možna takšna organizacija dela na varovanih oddelkih. Naravnost povedo, da po<br />
njihovih podatkih v Sloveniji varovane oddelke vodi nestrokovno osebje.<br />
Pogosto je družina, ki za <strong>ob</strong>olelega skrbi pod hudo psihično in fizično <strong>ob</strong>remenitvijo (Devor,<br />
Renvall, 2008). Starostnikova družina se mora prav v prvem <strong>ob</strong>d<strong>ob</strong>ju čim bolj seznaniti z<br />
naravo bolezni, možnih zapletih ter o nastalih spremembah. Vloga medicinske sestre je v tem<br />
primeru zdravstveno vzgojna.<br />
Zaključek<br />
Demenca je dogajanje, kjer se prizadeti velikokrat umaknejo vase, pozabljajo besede, raje ne<br />
govorijo več, da jih ne bi drugi nenehno popravljali. Prav tako svojci molčijo, iz strahu pred<br />
»sramoto«, iz <strong>ob</strong>čutka krivde in se sprašujejo kaj so storili nar<strong>ob</strong>e. Znano je, da je skrb za<br />
starostnika z demenco <strong>ob</strong>remenjujoče in stresno. Družinski člani, ki skrbijo za starostnika z<br />
demenco poročajo o težavah na fizičnem, psihičnem in kognitivnem področju. Težave imajo s<br />
spanjem, slabša je tudi kakovost življenja. Za uspešno delo s starostniki z demenco se morajo<br />
medicinske sestre in drugi zaposleni stalno iz<strong>ob</strong>raževati o bolezni, poznati morajo stadije<br />
<strong>demence</strong> s spremljajočimi simptomi. To je podlaga za individualni pristop v skrbi za<br />
starostnika z upoštevanjem trenutnega stanja. Sestavni del ocene stanja mora biti<br />
starostnikova življenjska zgodba, ki je bistvena za vzpostavitev stika z njim. Pomembno je<br />
tudi aktivno sodelovanje <strong>svojcev</strong>, zato jih v čim večji meri vključujemo v proces <strong>ob</strong>ravnave.<br />
Zid molka je mogoče prebiti, če bomo spregovorili o demenci, posebno v začetni fazi, ko<br />
prizadeta oseba še lahko aktivno sodeluje. Molk ne pomaga. Svojci imajo premalo znanja o<br />
bolezni, zato so prestrašeni, počutijo se nemočne in nekateri celo jezne na svoje <strong>ob</strong>olele.<br />
Vloga družine ohranja svoj pomen tudi po vstopu starostnika v socialno ustanovo. Še vedno<br />
6
so tisti, ki najbolj poznajo osebo z demenco, zato ostajajo pomembni partnerji pri skrbi zanj<br />
tudi v povsem novem okolju. Starostnik z demenco jih bo tudi v zavodu potreboval. S<br />
pomočjo naštetih dejavnikov bomo ohranili pozornost in ne bomo zanemarili potreb <strong>svojcev</strong><br />
starostnikov z demenco kot tudi ne potreb starostnikov z demenco. Tako bomo lažje<br />
načrtovali nove <strong>ob</strong>like pomoči za svojce, ki bo prilagojena njihovim potrebam in na ta način<br />
bolj učinkovita.<br />
Literatura<br />
1. Boswell C, Cannon S. Introduction to nursing research: incorporating evidence-based practice.<br />
Boston [etc.]: Jones and Bartlett Publishers, cop. 2007.<br />
2. Devor M. Renvall M. An Educational Intervention to Support Caregivers of Elders With<br />
Dementia. Am J Alzheimers Dis Other Demen. 2008; 23: 233 - 241.<br />
3. Jamison JR. Healthcare for an aging population : meeting the challenge. Edinburgh : Elsevier<br />
Churchill Livingstone, cop. 2007.<br />
4. Kogoj A. Psihološke potrebe v starosti. Zdravstveni vestnik, 2004. Dostopno na:<br />
5. http://vestnik.szd.si/st4-10/749-751.pdf <br />
6. Meiland FJM, Danse JAC, Wendte JF, Klazinga NS, Gunning-Schepers LJ. Caring for<br />
relatives with dementia - Caregiver experiences of relatives of patients on the waiting list for<br />
admission to a psychogeriatric nursing home in The Netherlands. Scand J Public Health. 2001;<br />
29: 113 - 121.<br />
7. Muršec M. Demenca. Viceversa 2006 (49): 9-19.<br />
8. Streubert Speziale H, Rinaldi Carpenter D. Qualitative research in nursing : advancing the<br />
humanistic imperative. 4th ed. Philadelphia [etc.]: Lippincott Williams & Wilkins, cop. 2007.<br />
9. Statistični urad Republike Slovenije, 2008. Dostopno na:<br />
10. http://www.stat.si/index.asp <br />
11. Toseland R, Smith G, McCallion P. Family caregivers of the frail elderly. In: Gutterman A,<br />
ed. Handbook of social work practice with vulnerable and resilient populations. New York:<br />
Columbia University Press, 2001: 548-81.<br />
12. Van Hülsen A. Zid molka: <strong>ob</strong>like dela z osebami z demenco na primeru validacije in drugih<br />
novih teorij. Logatec: Firis Imperl & Co, 2007.<br />
7