50.48.Bulletin advokacie - Česká advokátní komora
50.48.Bulletin advokacie - Česká advokátní komora
50.48.Bulletin advokacie - Česká advokátní komora
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
nakonec<br />
S<br />
uměním zmíněným v titulku jsem se setkal v knize<br />
„MUŽ, KTERÝ SNĚDL VŠE….a další gastronomická<br />
vítězství, rozepře a labužnické výpady“, kterou<br />
napsal Jeffrey Steingarten, do češtiny přeložila Jitka<br />
Rákosníková a v roce 2008 vydalo nakladatelství Lidové<br />
noviny. Úvodem musím sám zdůvodnit, proč o gastronomické<br />
publikaci píši v periodiku určeném advokátům.<br />
Především vím, že advokátský stav je velmi pestrá směsice<br />
lidí; nejde jen o samé kulišáky (jak věc chápe širší<br />
veřejnost), najde se tam i mnohý kulinář, znalec to dobrého<br />
jídla a pití. Patří k nim i autor zmíněné knížky. Její<br />
záložka nám sděluje, že pan Jeffrey Steingarten „vystudoval<br />
práva na Harvardu a dlouho jako právník působil, současně<br />
proslul jako kulinář. Od roku 1989 píše sloupky o jídle<br />
pro americký Vogue. Tehdy měl za sebou i politickou kariéru<br />
– jistou dobu byl asistentem bostonského starosty Kevina<br />
Whitea a podílel se i na volebních kampaních –, ale láska<br />
ke gastronomii a psanému slovu nakonec zvítězila“. (Inu<br />
nedivme se, podíl na volebních kampaních asi nemusí ani<br />
v Americe patřit k zvlášť chutným záležitostem.)<br />
Jeffrey Steingarten navíc nezapomněl zcela na svou právnickou<br />
minulost a ve své publikaci uvádí i příklady ze světa<br />
paragrafů. Tak na straně 175 začíná kapitola s názvem<br />
„TO JE SLADKÁ VRAŽDA, ŘEKLA“, v níž nalezneme<br />
odstavec zvlášť poučný pro obhájce ve věcech trestních.<br />
Čteme tam: „Naše národní hrůza z rafinovaného bílého cukru<br />
dosáhla horečnatého vrcholu v roce 1979 a od té doby se<br />
drží na stejné výši. Bylo to toho roku, kdy byl Dan White,<br />
stíhaný za zastřelení sanfranciského starosty George Mosconeho<br />
a jeho zástupce Harveye Milka, odsouzen za zabití,<br />
a nikoli vraždu prvního stupně poté, co jeho obhájce pronesl<br />
takzvanou Cukrátkovou řeč. V ní tvrdil, že mozek Dana<br />
Whitea byl zpustošen takovým způsobem konzumací cukrátek<br />
s názvem Hostess Twinkies, že nebyl za své činy zodpovědný.<br />
Zkrátka a dobře, tvrdí se v obhajobě, přinutily ho k tomu<br />
cukrátka Twinkies.“ V souvislosti s touto událostí autor uvažuje:<br />
„Nápad, že nás příroda navrhla tak, abychom byli silně<br />
přitahováni k něčemu, co nás nejvíce poškozuje, mi připadá<br />
perverzní, nehodný bohů a extrémně nepravděpodobný“. Svými<br />
slovy bych vyjádřil jeho celkové krédo asi takto: Nelze<br />
obžalovat vše, co nás oblažuje; není pravda, že věci, které<br />
nám působí libost, jsou nutně buď nezdravé nebo nemravné.<br />
Ve všem musíme sami hledat smysl pro míru.<br />
Pan kulinářský kritik však nejen emotivně cosi tvrdí<br />
i brojí proti zavedeným gastronomickým názorům, ovládá<br />
i umění uvedené v našem titulku. Leccos by se od<br />
něj mohli naučit současní studenti práv (i když se pak<br />
v životě budou věnovat něčemu úplně jinému) a také činní<br />
advokáti, soudci či tvůrci správních rozhodnutí. Vždyť<br />
jedna má známá označila právnickou fakultu za vysokou<br />
školu zdůvodňovací (chápala to jako vlídnou charakteristiku)<br />
a staří Římané věděli, že dobrý argument (přirovnání,<br />
metafora) dokáže mít sílu důkazu.<br />
104<br />
BULLETIN ADVOKACIE 7-8/2009<br />
O umění zdůvodňovat<br />
V kapitole „Syrová pravda“ (str. 72) Jeffrey Steingarten<br />
argumentuje pomocí statistických údajů a srovnání:<br />
„Momentálně jsou všichni vyděšeni z nebezpečí, hrozícího<br />
z pojídání syrových mořských plodů. (Možno nahradit<br />
například „pojídáním hovězího v době, kdy se hojně psalo<br />
o nemoci šílených krav“ – poznámka P. H.). Ale já mám<br />
plán. Abych se jich mohl najíst do sytosti, vypustím letos lyžování….<br />
Můj plán se zrodil u večeře s nešťastným přítelem, čerstvě<br />
dorazivším ze sněhobílých strání a od sněhobílých lékařských<br />
plášťů…Při sjezdování si přerazil rameno o strom. Horní část<br />
trupu měl v sádře a potřeboval pomoc při obracení stránek<br />
v jídelníčku…Sledoval jsem, jak si vybírá jídlo s podezíravým<br />
lpěním na každém moderním výživářském bludu a blábolu,<br />
který kdy slyšel… …Pokud po požití dvou tisíc porcí syrových<br />
korýšů jednou onemocníte, jaké je srovnání s nebezpečím úrazu<br />
na lyžích? K závažnému zranění dojde za každých 250,<br />
maximálně 400 dní. Patří sem zlomeniny nohou i páteře,<br />
otřesy mozku, tržné rány a poranění kolen…. Moje poslední<br />
zkažená ústřice mne vyřadila na jediný den.“<br />
Když už jsem se tematicky dotkl zažívacích potíží, mám<br />
příležitost sdělit čtenáři, že právní inspiraci hledám nejen<br />
u gastronomických žurnalistů, ale například též u filozofa<br />
Artura Schopenhauera (ten mimochodem bádal i o dostatečném<br />
důvodu). Tentokráte jsem listoval v knížce „O spisovatelství<br />
a stylu“ (z němčiny přeložila Věra Koubová, v roce<br />
1994 vydalo nakladatelství Hynek, Praha). Na str. 29 tam<br />
Schopenhauer uvádí: Německým spisovatelům by vůbec prospělo<br />
poznání, že je sice třeba myslet pokud možno jako velký<br />
duch, avšak mluvit touž řečí jako každý jiný. Užívat obyčejná<br />
slova a říkat neobyčejné věci: avšak oni činí pravý opak.<br />
Vidíme, jak se snaží zahalit triviální pojmy do vznešených slov<br />
a své zcela obyčejné myšlenky odívají do nejneobvyklejších výrazů,<br />
nejhledanějších, nejprecióznějších a nejzvláštnějších způsobů<br />
řeči. Jejich věty ustavičně kráčí na chůdách… Pro milovníky<br />
příkladů přikládám toto oznámení: „V našem nakladatelství<br />
právě vychází: Teoreticko-prakticky vědecká fyziologie, pathologie<br />
a terapie pneumatických fenomenů známých pod názvem<br />
nadýmání, v níž jsou tyto jevy systematicky vyloženy ve svých<br />
organických a kauzálních souvislostech, co do svého bytí a podstaty,<br />
jakož i se všemi je podmiňujícími, vnějšími a vnitřními<br />
genetickými momenty v plném rozsahu jejich výskytu a působnosti<br />
jak pro obecně lidské, tak i pro vědecké vědomí: volný,<br />
s korigujícími poznámkami a vysvětlujícími exkursy vybavený<br />
překlad francouzského díla: ,L‘art de peter‘“ (Umění prdět).<br />
Příklad ani po staletích neztratil na aktuálnosti. Lze<br />
ho vztáhnout i na současné reklamy našich nakladatelství,<br />
na nejedno odborné dílo i na argumentaci, se kterou<br />
se někdy setkáváme v advokátových podáních a v důvodech<br />
soudního či správního rozhodnutí. Schopenhauerovy<br />
výzvy by proto měli dbát všichni ti, kdo si přejí, aby<br />
jejich písemné výtvory a slovní projevy byly něčím víc než<br />
pouhým nadýmáním či upšouknutím.<br />
✤ prof. PETR HAJN<br />
WWW.CAK.CZ