Carolina Grinne tar det adagio - Göteborgs Symfoniker
Carolina Grinne tar det adagio - Göteborgs Symfoniker
Carolina Grinne tar det adagio - Göteborgs Symfoniker
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
100 sidor spännande läsning!<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e:<br />
Per Enoksson<br />
Lennart hörde<br />
<strong>Symfoniker</strong>na<br />
redan på 1920-talet<br />
Portabello och madeira<br />
när restaurangchefen<br />
själv får välja<br />
<strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong><br />
<strong>tar</strong> <strong>det</strong> <strong>adagio</strong>
Sköt dina<br />
bankärenden<br />
när du vill.<br />
Var du vill.<br />
Välkommen in på närmaste SEB-kontor, ring oss<br />
på 0771-365 365 eller besök oss på seb.se.<br />
Måns Pär Fogelberg, Magdalena Nilsson, Michael Larsson, Maria Stjernros och Stefan Nävermyr.<br />
ansvarig utgivare<br />
Urban Ward<br />
redaktör<br />
Stefan Nävermyr<br />
skribenter<br />
John Adams, Lennart Dehn,<br />
Rolf Haglund, Ingemar von Heijne,<br />
Anders Hultqvist, Stig Jacobsson,<br />
Stefan Nävermyr, Gunilla Petersén,<br />
Lovisa Pihl, Tan Dun & Erik Wallrup<br />
formgivning<br />
Magdalena Nilsson<br />
trYCkeri<br />
Billes Tryckeri AB<br />
prenumeration<br />
Säsongens fyra nummer160 kr.<br />
Kontakta biljettkontoret.<br />
Prenumeration ingår för<br />
konsertabonnenter.<br />
kontakt<br />
podiet@gso.se<br />
031-726 53 45<br />
hemsida<br />
www.gso.se<br />
adress<br />
<strong>Göteborgs</strong> Konserthus<br />
Götaplatsen<br />
412 56 Göteborg<br />
Premiär för ditt nya<br />
konsertmagasin!<br />
Varmt välkomna till vårt nya konsertmagasin<br />
Podiet som med fyra nummer per säsong<br />
kommer att spegla <strong>det</strong> mesta som händer<br />
i <strong>Göteborgs</strong> Konserthus. Vi har gjort <strong>det</strong>ta<br />
magasin speciellt för alla trogna abonnenter<br />
som kommer och lyssnar på <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s<br />
konserter under hela säsongen, år<br />
efter år. Var så goda! Vi hoppas förstås också<br />
att alla lösbiljettköpare och musikintresserade<br />
ska tycka <strong>det</strong> är värt 40 kr att få läsa exklusiva<br />
intervjuer, aktuella reportage och nyheter från<br />
musikens underbara värld.<br />
Detta är vårt första nummer så vi är mycket<br />
spända på vad ni tycker. Mejla, ring eller skriv<br />
och tala om vad ni uppskat<strong>tar</strong> och vad ni<br />
saknar. Vi lyssnar.<br />
Det är vi som gjort Podiet. Men en viktig<br />
person saknas på bilden: fotografen. Är du<br />
där, Anna Hult?<br />
- Javisst, och <strong>det</strong> är<br />
fantastiskt roligt att samarbeta<br />
med Podiet. Jag har<br />
tagit bilder på <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> i mer än 10 år, i<br />
Göteborg och på internationella<br />
turnéer, och tycker <strong>det</strong> är lika spännande<br />
varje gång.<br />
Tack för <strong>det</strong>, Anna.<br />
Men dessa ord överlämnar vi Podiet till dig<br />
för en stunds stimulerande läsning. Vi ses<br />
igen till nästa nummer i oktober/november.<br />
omslag<br />
<strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong><br />
Foto Anna Hult<br />
2 3
Vi står för olerna.<br />
STOLT SPONSOR AV GÖTEBORGS SYMFONIKER.<br />
På parkett<br />
6 Snart 25 år som konsertmäs<strong>tar</strong>e – Per Enoksson berät<strong>tar</strong><br />
12 Popical: enmansorkestern Harriet Olsson gör entré<br />
14 <strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong> drar en lans för oboen<br />
18 Den nye Gustavo Dudamel<br />
22 Exotiskt men jordnära – Tan Duns konsert för keramikinstrument<br />
24 74-årige Charlie Haden brinner fortfarande för människan och musiken<br />
På podiet<br />
Dirigenter, artister och verkkommen<strong>tar</strong>er. Allt om periodens konserter på sid 27-69.<br />
I foajén<br />
6 12 14 18 22 24<br />
30 30 34 38 42 46 50 57 60 69<br />
Fråga Stefan 70 Ny bas i köket 72 En riktig veteran 74 Nya skivor med <strong>Symfoniker</strong>na 76<br />
Musik på nätet 78 Citatbubblor 80 GSOPULS 82 Anneli S<strong>tar</strong>k om regionens orkester 84<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> på turné 86 Krönika av Helena Wessman 88 Biljettsläpp 90<br />
6 frågor 93 Symfonikrysset 93 En ny inspiration 94 Året var 1985 96 Nytt & blandat 97<br />
72 74 76 82 84 86<br />
88<br />
4 5
per enoksson<br />
i blickfånget<br />
Per Enoksson trivs med tillvaron. Han kan inte tänka sig<br />
något mer intressant och utmanande än att arbeta som<br />
konsertmäs<strong>tar</strong>e i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
Men när konserterna är över och mörkret lagt sig <strong>tar</strong> han<br />
fram gul<strong>det</strong>, hammaren och kniven.<br />
TEXT STEfan nävErmyr foTo SuSannE brunSTröm & STEfan nävErmyr<br />
6 7
1987 sig vara avgörande: han<br />
tog Per Enoksson ett steg<br />
som senare skulle visa<br />
provspelade för och fick tjänsten som förste konsertmäs<strong>tar</strong>e<br />
i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
– Jag tänkte att jag skulle prova några år och<br />
sedan bestämma mig för framtiden. Men <strong>det</strong> blev<br />
längre än så.<br />
Åren före tillsättningen hade han efter studier<br />
i Köpenhamn och New York (Juilliard) utvecklats<br />
till en skicklig violinist och placerat sig i den<br />
prestigefyllda Sibeliustävlingen (femte plats) och<br />
hamnat på prispallen i Carl Nielsentävlingen<br />
(andra plats). Förutsättningarna för en solistkarriär<br />
fanns där och Per Enoksson uteslöt inte den<br />
banan.<br />
Positionen som förste konsertmäs<strong>tar</strong>e var<br />
perfekt för att vidga vyerna och få rejäl erfarenhet<br />
av orkesterarbete, men tjänsten innebar också en<br />
personlig utmaning. Per Enoksson ville förbättra<br />
sin förmåga att spela från bla<strong>det</strong>.<br />
– Jag var inte särskilt snabb på att lära noter<br />
och hade mina funderingar på hur <strong>det</strong> skulle gå<br />
att läsa in ny musik varje vecka. Det var tungt<br />
i början när <strong>det</strong> mesta var nytt men <strong>det</strong> blev<br />
bättre efter några år när verken började komma<br />
tillbaka. Jag fann min teknik och har stor hjälp av<br />
ljudminnet vid inövningen.<br />
Redan när han studerade för Milan Vitek på<br />
Det Kongelige danske Musikkonservatorium i<br />
Köpenhamn fick han som assistent undervisa<br />
elever och <strong>det</strong> har han fortsatt med. Det innebär<br />
Per Enoksson spelar för Isaac Stern på Juilliard<br />
School of Music i New York. Flera år senare spelade<br />
Per Enoksson Bernsteins Serenad – som tillägnades<br />
och skrevs för den amerikanske violinisten - när<br />
Isaac Stern tog emot <strong>det</strong> stora Sonningpriset i<br />
Köpenhamn.<br />
att Per Enoksson varit violinpedagog längre<br />
än han varit konsertmäs<strong>tar</strong>e, i över 30 år. Han<br />
har haft en lång rad elever som i sin tur blivit<br />
konsertmäs<strong>tar</strong>e hos ledande orkestrar i Norden.<br />
Efter flera år som lektor vid Musikhögskolan<br />
i Göteborg där han 2005 utsågs till professor<br />
har han de tre senaste åren varit professor vid<br />
Edsbergs musikinstitut utanför Stockholm. Där<br />
har han tolv elever som han regelbun<strong>det</strong> träffar<br />
och coachar. Edsberg är en relativt liten men högt<br />
aktad musikinstitution där lärare och elever kan<br />
arbeta tätt tillsammans på en hög nivå – hit<br />
kommer bara de mest begåvade eleverna.<br />
<strong>Symfoniker</strong>nas förre konsertmäs<strong>tar</strong>e Christer<br />
Thorvaldsson studerade där för Endre Wolf som<br />
var konsertmäs<strong>tar</strong>e i Göteborg på 1930- och<br />
1940-talen. Nu är <strong>det</strong> Per Enoksson som tagit<br />
över facklan.<br />
När jag träffar honom har han och Edsbergseleverna<br />
just kommit tillbaka efter en studieresa<br />
till Wien där de fick se Pierre Boulez och Nikolaus<br />
Harnoncourt dirigera i Musikverein.<br />
– En fantastisk och lärorik upplevelse, säger han<br />
och visar hur Boulez slår väldigt tydligt och inte<br />
hugger i luften i onödan. Sådant uppskat<strong>tar</strong> en<br />
orkestermusiker.<br />
Han kunde också konstatera att <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> står sig väl i den internationella konkurrensen,<br />
till exempel orkesterns träblåsare.<br />
– De spelar mjukt och i samklang med den övriga<br />
orkestern, nästan kammarmusikaliskt, vilket inte<br />
alltid är fallet i europeiska orkestrar.<br />
Det har att göra med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s<br />
sound.<br />
– Vi i stråket försöker spela på ett speciellt sätt<br />
med rätt kontaktyta och rätt stråkhastighet för att<br />
få en homogen klang. Vi går mot ett mörkt och<br />
fylligt sound vilket många dirigenter och recensenter<br />
uppmärksammat.<br />
Nästa år firar Per Enoksson 25-årsjubileum<br />
som konsertmäs<strong>tar</strong>e för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
Att arbeta som musiker i en symfoniorkester på<br />
hög internationell nivå är krävande, både yrkesmässigt<br />
och på <strong>det</strong> psykiska planet, och kraven på<br />
en konsertmäs<strong>tar</strong>e är ännu högre. Att varje vecka<br />
prestera hundra procent och tackla nya svårigheter<br />
kan vara mycket påfrestande. Arbetsglädje<br />
och motivation är nödvändiga förutsättningar.<br />
– Min motivation kommer i stor utsträckning<br />
från kollegerna i orkestern. Vi drar alla mot<br />
samma mål och då kämpar man på även om man<br />
själv har en dålig dag. Jag kan inte nog understryka<br />
hur viktig denna gemensamma strävan är.<br />
Kollegerna är inte bara skickliga musiker utan<br />
också begåvningar på flera områden, i matematik,<br />
litteratur och andra ämnen, och <strong>det</strong> är<br />
inspirerande.<br />
Men <strong>det</strong> har funnits tillfällen när han känt sig<br />
lockad att söka sin lycka på annat håll.<br />
– Flera gånger. Jag har till och med sagt upp<br />
mig en gång. Jag kände att orkestern ställdes<br />
inför orimliga och orättmätiga krav och valde<br />
då att säga ifrån. Det blev en rejäl konflikt med<br />
dåvarande chefdirigenten Neeme Järvi. Känslorna<br />
lade sig så småningom och vi redde ut allt under<br />
en lång kväll som slutade i gott samförstånd. Till<br />
slut är <strong>det</strong> alltid den goda stämningen och ambi-<br />
tionen i orkestern som gjort att jag inte vill arbeta<br />
någon annanstans.<br />
Det är ofrånkomligt att <strong>det</strong> slår gnistor om en<br />
konstnärlig verksamhet som inte accepterar<br />
begränsande kompromisser. Vetenskapliga<br />
undersökningar har visat att få yrkesgrupper är så<br />
intensivt koncentrerade under så lång tid – flera<br />
timmar – som orkestermusiker. Kirurger och<br />
operationspersonal hör också dit. Det gäller att<br />
hushålla med sin energi. Per Enoksson har funnit<br />
en metod som fungerar: han ser varje konsertvecka<br />
som ett eget projekt. När säsongen är lagd<br />
går han igenom veckorna med sina konsertmäs<strong>tar</strong>kolleger<br />
Sara Trobäck Hesselink och Vlad<br />
Stanculeasa. De fördelar arbetet utifrån kalendern<br />
och produktionerna, där repertoar, dirigent<br />
och solister kan bli vägledande. Sedan <strong>tar</strong> han en<br />
vecka i taget. Det blir 50-60 konserter om året.<br />
– Som konsertmäs<strong>tar</strong>e måste jag veta var de svåra<br />
partierna finns och hur vi klarar dem. Första<br />
repdagen observerar jag dirigenten och hur han<br />
tänkt sig tolkningen. Efter <strong>det</strong> kan jag anpassa<br />
arbetet så att vi når ett så bra resultat som möjligt.<br />
Det gäller att koncentrera sig på de kritiska ställena<br />
och lita på att vår yrkesskicklighet <strong>tar</strong> hand<br />
om <strong>det</strong> övriga.<br />
En konsertmäs<strong>tar</strong>e är den förmedlande länken<br />
mellan dirigent och orkester. Per Enoksson är<br />
sällsynt avslappad men ändå tydlig i sin spelstil.<br />
– En konsertmäs<strong>tar</strong>e måste synas väl annars kan<br />
man inte följa, därför håller jag inte igen i stråkföringen,<br />
förklarar han.<br />
Att låta tankarna vila från musiken då och då<br />
är viktigt. Per Enoksson har två stora intressen<br />
vid sidan av musiceran<strong>det</strong>. På 1980-talet när han<br />
8 9
var frilansare lärde han sig grunderna i guldsmi<strong>det</strong>s<br />
konst av guldsmeden David Butler i Malmö.<br />
Han har alla nödvändiga verktyg och maskiner i<br />
ett av rummen och kan göra gjutformar när <strong>det</strong><br />
behövs, men just nu vilar smi<strong>det</strong> till förmån för<br />
en annan hobby: renovering av violiner. När jag<br />
hälsar på honom i lägenheten i <strong>det</strong> gamla renoverade<br />
huset i Haga med sin idylliska innergård<br />
visar han entusiastiskt knivar och hyvlar, lim och<br />
lack, mallar och formar. Arbetsbänken är full.<br />
Hans senaste projekt är en Francois Lupot från<br />
1780-talet som han tagit isär och försett med nya<br />
fodringar där träet skadats. Locket är i gran och<br />
väger praktiskt taget ingenting, eller 75 gram för<br />
att vara exakt.<br />
– Fiolbyggarna var sin tids ljudtekniker. Det<br />
handlade helt enkelt om att förstärka lju<strong>det</strong> på<br />
bästa sätt. Botten och lock ska vara så exakta<br />
som möjligt i tjocklek för resonansens skull men<br />
måste också klara trycket från strängar och stall.<br />
Därför fick de välvda ytor.<br />
Det är en speciell känsla att hålla de här flera<br />
hundra år gamla instrumentdelarna som förmodligen<br />
vibrerat av sydeuropeisk folkmusik, Mozart,<br />
Beethoven och kanske Debussy under åren. Per<br />
Enoksson har ytterligare några fodringar att göra<br />
– ett precisionsarbete som kräver koncentration<br />
och en stadig hand! – innan han kan foga samman<br />
lock, botten, sarg och hals till en fullständig<br />
violin.<br />
– Man använder hudlim som är s<strong>tar</strong>kt men sam-<br />
tidigt ger med sig om påfrestningarna i varierande<br />
väderlek och temperatur skulle bli för stora.<br />
Limningen ska gå först annars spricker träet.<br />
När jag frågar hur många fioler han har tvekar<br />
han först men säger sedan med ett snett leende:<br />
– Tolv-tretton stycken.<br />
Ett av renoveringsobjekten är en halv fiol<br />
byggd 1670 av Amati, Stradivarius lärare. Per<br />
Enoksson har via en kontakt ett lock på gång i<br />
New York. Skulle locket passa har han en mycket<br />
fin och värdefull violin inom räckhåll. Den är<br />
dock så pass känslig och exklusiv att en professionell<br />
instrumentmakare får ta hand om renoveringen.<br />
Fiolsamlingen är ett fritidsintresse men också<br />
en tillgång i lärarverksamheten. Han lånar<br />
generöst ut instrument till sina elever så att de<br />
kan förfina sin teknik på kvalitetsinstrument och<br />
därmed bättre utnyttja sin potential. Hans yngsta<br />
elev heter Johan Dalene och är tio år gammal.<br />
– Han bara spelar. En riktig naturbegåvning.<br />
Det kan man lugnt hålla med om. Slå hans<br />
namn på YouTube så hit<strong>tar</strong> ni en video där han<br />
spelar Sarasates Zigeunerweisen i Norrköping på<br />
Per Enokssons italienska trekvartsfiol.<br />
Att förmedla kunskap och se elevernas individuella<br />
färdigheter utvecklas ser han som en<br />
naturlig och viktig del i en musikers liv.<br />
– Det är vår uppgift att dela med sig av <strong>det</strong> vi fått.<br />
Bara så kan traditionen leva vidare.<br />
solist per enoksson<br />
1990 Rosenberg Violinkonsert nr 2<br />
Michel Tabachnik dirigent<br />
1990 Mozart Violinkonsert nr 5<br />
Göran W Nilson dirigent<br />
1991 Nielsen Violinkonsert<br />
Michael Schönwandt dirigent<br />
1993 Brahms Dubbelkonsert med Truls Mörk, cello<br />
Neeme Järvi dirigent<br />
1993 Lou Harrison Koncherto Por La Violino Kun Perkuta Orkestro<br />
Roger Carlsson dirigent<br />
1994 Mozart Haffnerserenad<br />
Hans Graf dirigent<br />
1996 Bruch Skotsk fantasi<br />
Sixten Ehrling dirigent (även Sverigeturné)<br />
1997 Börtz Violinkonsert nr 2 ”Sånger och skuggor”<br />
Jesús López-Cobos dirigent<br />
1998 Börtz Violinkonsert nr 2 ”Sånger och skuggor”<br />
Hans Graf dirigent<br />
2005 Schoeck Violinkonsert<br />
Mario Venzago dirigent<br />
Samtliga konserter ovan med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Per Enoksson har även framträtt som solist med<br />
andra orkestrar. Han har bland annat spelat Sibelius violinkonsert med Oslo filharmoniker och Tallinns<br />
symfoniorkester, Mozarts tredje violinkonsert med Danska Radions symfoniorkester, Prokofjevs<br />
första violinkonsert och Lalos Symphonie espagnole med Malmö symfoniorkester samt Nielsens violinkonsert<br />
med Sveriges Radios symfoniorkester och Esa-Pekka Salonen i Stockholm och Köpenhamn.<br />
10 11
Oh harry<br />
TEXT LovISa PIHL foTo anna HaLLbErg<br />
"Att spela på konserthuset med symfonikerna är som att bli bjuden<br />
på en stor godispåse och kunna välja de bästa bi<strong>tar</strong>na och skapa<br />
spännande blandningar."<br />
Musik har alltid varit en viktig del i<br />
Harriet Ohlssons liv. Från tjejband<br />
via punkband, klezmerband och<br />
mjuk hårdrock tog hon för två år sen steget ut<br />
till soloprojektet Oh Harry. Harriet Ohlsson ville<br />
göra en helt egen skiva och hon samlade in ljud<br />
och spelade in med en gammal synt som hon<br />
köpt på loppis. Resultatet blev skivan Arena Rock<br />
som släpptes i augusti 2010. All musik på skivan<br />
är skriven av Harriet Ohlsson förutom en cover.<br />
Hon sjunger, spelar piano och syn<strong>tar</strong>, dragspel,<br />
melodica, saxofon, slagverk, gi<strong>tar</strong>r och ukulele<br />
och hon har spelat in skivan med <strong>det</strong> enkla<br />
musikprogrammet Garageband. När lå<strong>tar</strong>na<br />
från skivan framförs live blir <strong>det</strong> en helt annan<br />
upplevelse.<br />
– Att spela på konserthuset med symfonikerna<br />
är som att bli bjuden på en stor godispåse och<br />
kunna välja de bästa bi<strong>tar</strong>na och skapa<br />
spännande blandningar. Jag har dessutom<br />
med mig fyra musiker: Gustav<br />
Svedung, Kristofer Göransson,<br />
David Byström och en hemlig<br />
gäst.<br />
Som barn gick Harriet<br />
Ohlsson på Waldorfskola<br />
och där var<br />
musik en självklar del i<br />
undervisningen. Först ut<br />
bland instrumenten hon<br />
prövade var nybörjarklassikern<br />
blockflöjt innan<br />
hon gick över till oboe<br />
(Harriet Ohlsson är en<br />
av de få som spelat oboe<br />
i ett punkband) och<br />
senare saxofon. Hemma<br />
lyssnade föräldrarna<br />
mycket på klassisk musik men att själv spela och<br />
sjunga blev hennes helt egna värld. Som tonåring<br />
kände Harriet Ohlsson att hon ville berätta sina<br />
historier. Hon prövade olika vägar som teater och<br />
musik. Hon s<strong>tar</strong>tade olika band och turnerade<br />
i flera år med klezmerban<strong>det</strong> Chutzpah, hon<br />
gick på visskola, spelade jazz och hamnade till<br />
slut på musikhögskolan där hon fördjupade sig<br />
i balkanmusik. Sakta blev sången mer och mer<br />
Harriet Ohlssons sätt att berätta. 2004-2009 var<br />
hon sångerska i ban<strong>det</strong> Hellsongs (som hon har<br />
gjort en Popicalkonsert med tidigare!).<br />
Harriet Ohlsson tror att anledningen till att <strong>det</strong><br />
finns så få kvinnor på den göteborgska musikscenen<br />
är att <strong>det</strong> inte finns så många platser för<br />
tjejer att spela på. Under hennes uppväxt var<br />
replokalerna på fritidsgårdarna ofta upptagna av<br />
killar och tjejerna tittade på eller dansade, men få<br />
spelade själva.<br />
– Jag är uppvuxen i Majorna och spelade i ett<br />
”tjejband” i Partille, och <strong>det</strong> var långt att åka bara<br />
för att få spela. Men jag har alltid sökt upp <strong>det</strong> jag<br />
vill göra eller själv s<strong>tar</strong>tat ett band.<br />
Popmusiken ligger Harriet Ohlsson allra närmast<br />
om hjärtat men hon har också skrivit och<br />
medverkar i Jag är här, en musikteaterföreställning<br />
för mellanstadiet. Lå<strong>tar</strong>na på Popicalkonserten<br />
kommer framförallt från skivan Arena Rock<br />
och den beskriver Harriet Ohlsson så här:<br />
– Jag har skrivit, framfört, spelat in och producerat<br />
allting och <strong>det</strong>ta är hur jag säger <strong>det</strong>. Det är<br />
sånger som kommit till i köket, på en cykel, mitt i<br />
gråten, mitt i maten, mellan Berlin och Göteborg<br />
och med hjälp av vänner. Det är berättelser på liv<br />
och död och direkt från hjärtat.<br />
stenhammarsalen 30 september kl 21<br />
12 13
Premiär med oboisten<br />
<strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong><br />
TEXT STEfan nävErmyr foTo anna HuLT<br />
Grattis, du blev i våras ny alternerande stämledare i<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
– Tack! Jag trivs otroligt bra här.<br />
Blir du göteborgare nu?<br />
- Just nu går mitt liv ut på att pendla. Jag bor i Göteborg<br />
och har hus i Norrköping men jag och min man planerar<br />
att hyra ut huset som ligger ute på lan<strong>det</strong> och i stället<br />
skaffa en lägenhet i centrala Norrköping. Då blir <strong>det</strong><br />
enklare att pendla. Göteborg blir basen och sedan kan jag<br />
pendla till Norrköping och andra ställen. Ibland får jag<br />
möjlighet att spela med andra orkestrar vilket är jättenyttigt.<br />
Man behöver variation och få en inblick i hur de<br />
arbe<strong>tar</strong> på andra ställen.<br />
Hur känns <strong>det</strong> att uruppföra ett verk?<br />
– Det ska bli väldigt spännande. När jag blev tillfrågad<br />
funderade jag över vad för slags musik <strong>det</strong> skulle kunna<br />
bli, och om <strong>det</strong> skulle bli svårt att spela, men jag tackade<br />
ja.<br />
Och vad vän<strong>tar</strong> vid uruppföran<strong>det</strong> av Anders Hultqvists<br />
Melancholia den 6 & 7 oktober?<br />
– Jag träffade Anders Hultqvist som hade med sig<br />
noterna och visade hur <strong>det</strong> var upplagt. Det utgår från<br />
Albinonis berömda Adagio och såg vid första anblicken<br />
intressant ut. Ingenting som verkar omöjligt att spela,<br />
som tur är. Det ska också bli roligt att spela med gi<strong>tar</strong>risten<br />
Stefan Östersjö som har den andra solostämman.<br />
Han spelar på tre olika gi<strong>tar</strong>rer med olika effekter.<br />
Något speciellt att säga om oboestämman?<br />
– Anders Hultqvist använder ornament på flera ställen<br />
som påminner om arabisk musik, <strong>det</strong> är utsmyckningar<br />
som passar oboen väldigt bra, tror jag.<br />
Vad har du för instrument?<br />
– Det är tillverkat av en instrumentmakare i Luxemburg.<br />
Jag är väldigt nöjd med <strong>det</strong>. En del musiker gillar att testa<br />
nya instrument för att se om de hit<strong>tar</strong> något bättre men<br />
om jag funnit en oboe som känns bra så håller jag mig<br />
till den. Andra instrument kanske har egenskaper som<br />
tilltalar vid ett första prov men visar sig i längden inte<br />
kunna tävla med mitt ordinarie instrument.<br />
Hör du till de träblåsare som täljer sina egna rör?<br />
– Jag täljer mina rör. Jag har verktyg jag <strong>tar</strong> hjälp av, två<br />
eller tre hyvlar, men mycket görs för hand också. Den<br />
sista finjusteringen gör man ju med kniv. Ett rör kan ta<br />
slut på en dag, eller vecka. Ibland händer <strong>det</strong> att man<br />
sparar ett bra rör flera veckor, ett ”guldrör” för speciella<br />
tillfällen.<br />
Du blev fast anställd efter provspelning och provår.<br />
Vad är ditt intryck av orkestern?<br />
– Det är något speciellt med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>,<br />
stämningen är skön och alla strävar mot samma mål.<br />
Orkestern är också större än Norrköpings symfoniorkester<br />
där jag arbetade tidigare vilket innebär att vi spelar en<br />
delvis annan repertoar. Jag uppskat<strong>tar</strong> att få spela de stora<br />
verken där <strong>det</strong> är fyra oboer i stämman. Som Mahler, <strong>det</strong><br />
är väldigt kul, eller originalet till Eldfågeln som vi gjorde<br />
med Gustavo Dudamel. Det var fantastiskt, en riktig<br />
höjdare.<br />
Hur är <strong>det</strong> att jobba med stämledaren Mårten Larsson?<br />
– Väldigt inspirerande. Tyvärr spelar vi inte så ofta ihop<br />
eftersom vi delar upp veckorna där antingen han eller jag<br />
är stämledare. Men <strong>det</strong> är lika kul varje gång jag får spela<br />
tillsammans med Mårten, han är en fantastisk musiker.<br />
14 15
Vad ser du fram emot i höst förutom soloframträdan<strong>det</strong><br />
i Anders Hultqvists Melancholia?<br />
– Tjajkovskij är otroligt kul. Eventuellt spelar jag<br />
andrastämman i hans Pathétique som vi ska turnera<br />
med i Oslo och Reykjavik. Och Brahms etta är ju en liten<br />
karamell för oboister.<br />
Du har spelat på Kungliga operan och din syster spelar<br />
kontrabas på <strong>Göteborgs</strong>operan. Vad tycker du om<br />
opera?<br />
– Det är häftigt. Totalupplevelsen är helt fantastisk. När<br />
allt stämmer på en opera med dirigent och solister och<br />
orkestern är taggad då är <strong>det</strong> oslagbart. <strong>Göteborgs</strong>operan<br />
ger Tosca i höst och den ska jag definitivt gå på.<br />
Det var din syster som lockade in dig på musikens<br />
bana?<br />
– Ja, hon spelade cello på kommunala musikskolan så <strong>det</strong><br />
blev ganska naturligt för mig att börja spela.<br />
Var inte oboen ett svårt nybörjarinstrument?<br />
– Jag ville i första hand spela flöjt, alla ville spela flöjt<br />
eftersom <strong>det</strong> är så vackert och silverglänsande, men jag<br />
lyckades inte få fram något ljud. Min mamma tyckte<br />
oboen var vacker och jag fick ton direkt. I dag är jag<br />
mycket glad över att <strong>det</strong> blev oboe.<br />
boka bord i<br />
konserthusets<br />
restaurang!<br />
À la carte-meny efter säsong.<br />
Öppnar två timmar före konserts<strong>tar</strong>t.<br />
Boka i biljettkontoret, via telefon eller genom<br />
webbformuläret på vår hemsida.<br />
www.gso.se<br />
16<br />
Vad ägnar du dig åt spellediga dagar?<br />
– Träffar vänner och spor<strong>tar</strong> lite. Inredning är ett stort<br />
intresse. Om jag går in i ett rum så analyserar jag <strong>det</strong>:<br />
hur skulle man kunna möblera <strong>det</strong> här? ”Ta bort den där<br />
gardinen, byt ut den där kudden…” Om mina vänner vill<br />
ha stylingtips så hjälper jag till. Jag kollar ofta in möbler<br />
på auktionssajter.<br />
Blir <strong>det</strong> några bud?<br />
– Ja. Är <strong>det</strong> något som verkligen lockar kan jag inte låta<br />
bli, då slår jag till. Det kan bli dyrt. Jag köpte en gustaviansk<br />
byrå som kostade en del och sedan tillkom frakten<br />
från Helsingör så <strong>det</strong> blev en massa pengar. Men jag är<br />
jättenöjd med köpet – <strong>det</strong> är en väldigt vacker byrå som<br />
jag ofta betrak<strong>tar</strong>.<br />
Skönheten tilltalar?<br />
– Jag kan hitta saker på Blocket eller på auktion och<br />
tänka ”<strong>det</strong> där måste jag ha”. Jag är inne på Bukowskis<br />
hela tiden och le<strong>tar</strong> efter fynd. Det är min hobby, kan<br />
man säga.<br />
Senaste köpet?<br />
– En liten skänk, som jag inte har någon användning för.<br />
Den är som ett litet skåp som man kan ha ett handfat på.<br />
Jag tänkte att om man någon gång skulle behöva <strong>det</strong> så…<br />
stora salen 6 kl 19.30 & 7 oktober 18.00<br />
Oh Harry 30/9<br />
Rebecka Törnqvist och Sara Isaksson 17/2<br />
Daniel Lemma 16/3<br />
Me And My Army 18/11<br />
I Popical förenas de hetaste pop- och rockartisterna med musiker ur <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Under säsongen<br />
kan vi se fram emot Oh Harry med sångerskan Harriet Ohlsson och hennes akustiska och elektriska instrument,<br />
Andreas Klerups nya projekt Me And My Army som spelar coutryrock med synthinslag, skrivande och sjungande<br />
profilerna Rebecka Tornqvist och Sara Isaksson samt <strong>Göteborgs</strong> egen Daniel Lemma, mannen som har en egen<br />
veritabel låtskatt att ösa ur.<br />
POPICAL<br />
30/9, 18/11 2011, 17/2 & 16/3 2012 KL 21<br />
KONSERTHUSET GÖTAPLATSEN. BILJETTER & INFORMATION: TEL 031-726 53 10. VARD 12-18, LÖRD 11-15. WWW.GSO.SE<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> –en del av
En mogen man<br />
TEXT STEfan nävErmyr foTo LuIS CabELo<br />
Han har skaffat glasögon, fyllt 30 och<br />
blivit pappa. Gustavo Dudamel är inte<br />
längre <strong>det</strong> underbarn eller brådmogna<br />
geni som branschen utsett honom till, utan snarare<br />
en etablerad och respekterad dirigent med mer<br />
än 15 års yrkeserfarenhet. Som av en händelse<br />
har hans första orkester också bytt namn från<br />
”ungdomsorkester” till enbart Simón Bolívarorkestern.<br />
Båda har blivit vuxna.<br />
Som de flesta karriärmänniskor arbe<strong>tar</strong> Gustavo<br />
Dudamel jämt och han verkar finna stort<br />
nöje i <strong>det</strong>. Men hans liv har definitivt förändrats<br />
sedan han och hustrun blev föräldrar. Den 1 april<br />
meddelade han och Eloísa Maturén från Los<br />
Angeles:<br />
“Djupt rörda vill vi dela vår lycka över nedkomsten<br />
av vår son Martin Dudamel Maturén.<br />
Han föddes kl 9.29, är 53,5 cm lång, väger 3,1 kg<br />
och är tack och lov välskapt. Hans födelse utgör<br />
en underbar symbol för vår kärleksförening. Vi<br />
är glada över att Martin kommer att bli en del<br />
av <strong>det</strong>ta fina samhälle som en världsmedborgare<br />
och, framförallt, som en medlem av den fantastiska<br />
venezuelanska musikgemenskapen.”<br />
Lyckan lyser om Gustavo Dudamel, i ett slags<br />
upphöjt lugn. Det har alla märkt som träffat<br />
honom sedan han blev pappa. Prioriteringarna är<br />
också andra. När jag vid hans senaste <strong>Göteborgs</strong>besök<br />
frågade vad han skulle göra under sommaren<br />
svarade han:<br />
- Jag ska faktiskt ta en veckas semester eller två<br />
med familjen. Det har jag inte gjort på flera år så<br />
<strong>det</strong> ska bli väldigt skönt.<br />
Men låt er inte luras, Gustavo Dudamel hade<br />
andra planer för sommaren också. Den 5 juli<br />
firade Venezuela 200-årsminnet av sin självständighetsförklaring.<br />
Statschefen Hugo Chávez<br />
återvände till Caracas efter cancerbehandling på<br />
Kuba och möttes av stort jubel. En stor militärparad<br />
genomfördes i centrala Caracas och Gustavo<br />
Dudamel dirigerade Venezuelas symfoniorkester<br />
på den nyligen renoverade Plaza Diego Barra. En<br />
stor dag för Venezuela.<br />
18 19
Hollywood Bowl i Los Angeles.<br />
Den 12 juli invigde Gustavo Dudamel Los<br />
Angeles Philharmonics årliga sommarfestival i<br />
Hollywood Bowl, den fantastiska amfiteatern som<br />
sedan 1920-talet lockar upp till 18 000 besökare<br />
vid varje konsert. Solist var <strong>det</strong> kinesiska fenomenet<br />
Lang Lang som spelade Prokofjevs tredje<br />
pianokonsert. En Mozartkväll med Gil Shaham<br />
som solist i femte violinkonserten lockade storpublik.<br />
Festivalen bjöd också på en stor operasatsning:<br />
Puccinis mästerverk Turandot där den<br />
firade sopranen Christine Brewer debuterade i<br />
titelrollen. ”Dudamels mest imponerande prestation<br />
var att han tog fram <strong>det</strong> bästa ur alla… Han<br />
koncentrerade sin entusiasm på att låta solisterna,<br />
kvällen och operan framstå som något alldeles<br />
extra.” Enligt Los Angeles Times ryktas <strong>det</strong> nu<br />
att Gustavo Dudamel kan bli La Scalas näste<br />
konstnärlige chef. Finalkonserten i Hollywood<br />
Bowl blev en höjdare: rapsodier av Enescu och<br />
Liszt, Straussvalser – Johann d y och Richard –<br />
samt Bruchs första violinkonsert med Gustavo<br />
Foto: Los Angeles Philharmonic<br />
Dudamels gamle vän Pinchas Zukerman. Men<br />
<strong>det</strong> är extranumret man minns: Pizzicatopolka<br />
med Gustavo Dudamel som solist på klockspel.<br />
Den vill vi gärna uppleva i Göteborg!<br />
Som om <strong>det</strong> inte var nog har Gustavo Dudamel<br />
också lett Simón Bolívar-orkestern på en Europaturné<br />
som inleddes vid festspelen i Salzburg i<br />
början av augusti. Huvudnummer på turnén var<br />
Mahlers andra symfoni med de svenska solisterna<br />
Miah Persson och Anna Larsson.<br />
100-årsjubilerande Mahler är också mannen<br />
för dagen när <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> öppnar säsongen<br />
8-10 september. Då spelas Symfoni nr 7,<br />
”Sång om natten”, vid tre konserter. En femsatsig<br />
klangfest för stor orkester med herdeklockor,<br />
mandolin och gi<strong>tar</strong>r. En blandning som gjord för<br />
Gustavo Dudamel.<br />
VÄLKOMMEN TILL RÖRELSEFRIHETEN.<br />
Nya Volvo V60 Sportswagon. Nu även med DRIVe.<br />
NYA VOLVO V60 KOSTAR FRÅN CA 234900:- (T3) - 397000:- (T6 AWD) EXKL LOKAL UTRUSTNING. BRÄNSLEFÖRBRUKNING BLANDAD KÖRNING 4,5 L - 10,2 L/100 KM.<br />
KOLDIOXIDUTSLÄPP CO2 G/KM 119 G (DRIV-E) - 237G (T6 AWD). MILJÖKLASS EURO5. BILEN PÅ BILDEN ÄR EXTRAUTRUSTAD. NÄR DU KÖPER EN NY VOLVO INGÅR<br />
Säg farväl till begränsningarna och välkommen till<br />
rörelsefriheten. Med nya Volvo V60 Sportswagon<br />
kommer du förmodligen hitta på lite mer, lite of<strong>tar</strong>e.<br />
20 VALLTID VOLVO ASSISTANS SAMT VAGNSKAE- OCH ROSTSKYDDSGARANTI. WWW.VOLVOCARS.SE<br />
Volvo. for life<br />
21
Tan<br />
Dun<br />
Jag minns mycket väl när Tan Dun spelades<br />
första gången av <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> 2001.<br />
På programmet stod den nya Crouching<br />
Tiger Concerto med musik från filmsuccén<br />
Crouching Tiger/Hidden Dragon samt Water<br />
Concerto från 1998. Dirigent: Tan Dun. Jag var<br />
tidigt på plats första repdagen för att fånga upp<br />
Tan Dun innan han ”kidnappades” av musiker,<br />
producenter och fans. Några orkestermusiker<br />
värmde upp på <strong>det</strong> halvtomma podiet och<br />
vår medarbe<strong>tar</strong>e Johan Björkman justerade<br />
filmduken. Scener ur Crouching Tiger/Hidden<br />
Dragon skulle visas till musiken. En oansenlig<br />
man i slacks och jacka knallade ned för trappan<br />
till podiet men axelväskan avslöjade honom: en<br />
rymlig modell tillräckligt stor för partitur och<br />
noter. Här kom en tonsät<strong>tar</strong>e.<br />
Jag hann inte mer än presentera mig och få ett<br />
artigt svar innan han vände sig om och ropade till<br />
podiepersonalen:<br />
– Duken hänger för lågt, den måste upp så att<br />
slagverkarna syns.<br />
Han var noggrann in i minsta <strong>det</strong>alj när <strong>det</strong><br />
gällde presentationen. För Tan Dun är <strong>det</strong> visuella<br />
en viktig del av konserten. Han visste precis<br />
hur han ville ha musikerna placerade och hur ljuset<br />
skulle sättas. I Water Concerto för ”vattenslagverk”<br />
och orkester stod solisterna Roger Carlsson<br />
och Fredrik Björlin på varsin flank och spelade<br />
i två stora, genomskinliga vattenskålar som var<br />
upplysta underifrån. Det var en utmaning, minns<br />
Roger Carlsson:<br />
– Vi skulle slå med rör plant mot vattenytan<br />
för att få <strong>det</strong> rätta lju<strong>det</strong> men missade man <strong>det</strong><br />
minsta skvätte <strong>det</strong> rejält. Vi blev ordentligt blöta<br />
och publiken fick nog några stänk också. Men <strong>det</strong><br />
var roliga konserter, inte minst Crouching Tiger<br />
där vi var fem slagverkare som stod uppradade i<br />
fonden. Det var en mäktig upplevelse.<br />
Det tyckte publiken också. Det talades om<br />
konserterna på stan i flera veckor efteråt. Roger<br />
Carlsson träffade för övrigt Tan Dun som hasti-<br />
TExT STEFAN NÄVERMYR<br />
FOTO NAN WATANABE<br />
gast redan 1987 när han turnerade med Nordic<br />
Ensemble och den kinesiske stjärngi<strong>tar</strong>risten<br />
Josef Fung i Kina. Tan Dun var en helt okänd<br />
tonsät<strong>tar</strong>e i början av sin karriär. Han överlämnade<br />
en kassett till Josef Fung med förhoppningen<br />
att få sin musik spelad. Ett decennium senare<br />
kunde han efter hårt och målmedvetet arbete<br />
skörda frukterna när en hel värld väntade på hans<br />
senaste verk, han, bondsonen från Kina som förvandlats<br />
till urban amerikan utan att glömma sin<br />
härkomst. Tan Dun växte upp i provinsen Hunan<br />
där han tidigt upplevde shamanistiska ritualer<br />
och hörde folkmusik framförd på traditionella<br />
instrument. Kombinationen av den kinesiska<br />
traditionen och avantgar<strong>det</strong> i New York har blivit<br />
hans signum.<br />
Water Concerto visade sig vara den första<br />
delen i en triptyk med naturelement som tema.<br />
2003 kom Paper Concerto och 2009 Earth<br />
Concerto. Den senare har sitt jordbundna tema<br />
gemensamt med Gustav Mahlers Das Lied von<br />
der Erde (”Jordens sång”) som framförs vid<br />
samma konsert. Detta berät<strong>tar</strong> Tan Dun mer om<br />
i verkkommen<strong>tar</strong>en på sid 64. För Tan Dun har<br />
naturen sin egen andlighet som kommer till uttryck<br />
i mötet med människan, i musikerns möte<br />
med naturmaterialet.<br />
I Earth Concerto ingår en stor slagverksarsenal.<br />
Speciella sten- och keramikskivor – en rad<br />
uppsättningar i skalans alla tolv toner – skeppas<br />
från Shanghai, sammanlagt 500-600 kg. En<br />
kinesisk montör följer med för att hålla ordning<br />
på <strong>det</strong> klingande stengodset. De fyra slagverkssolisterna<br />
<strong>tar</strong> förstafiolernas plats i konserten,<br />
violinerna placeras i stället två och två i gångarna<br />
på parkett. Tan Dun satsar som vanligt på en<br />
unik och s<strong>tar</strong>k helhetsupplevelse.<br />
Earth Concerto är en stor affär och framförs<br />
inte varje dag. I oktober är <strong>det</strong> <strong>Göteborgs</strong> tur – en<br />
av säsongens mest emotsedda Sverigepremiärer.<br />
stora salen 20 oktober kl 19.30 &<br />
21 oktober kl 18<br />
"För Tan Dun har naturen sin egen<br />
andlighet som kommer till uttryck i<br />
mötet med människan, i musikerns<br />
möte med naturmaterialet."<br />
22 23
24<br />
TExT STEFAN NÄVERMYR<br />
FOTO STEVEN PERILLOUx<br />
Att spela kontrabas är en fysisk upplevelse,<br />
att känna <strong>det</strong> stora instrumentet vibrera<br />
mot kroppen. Det har Charlie Haden berättat<br />
i ett möte med kollegan Flea från rockban<strong>det</strong><br />
Red Hot Chili Peppers:<br />
– Det stämmer, <strong>det</strong> är därför jag står så nära<br />
instrumentet när jag spelar. Jag lu<strong>tar</strong> huvu<strong>det</strong> mot<br />
<strong>det</strong>. En kväll 1959 spelade jag på jazzklubben The<br />
Five Spot med Ornette Coleman och jag blundar<br />
ofta när jag spelar – men jag öppnade ögonen och<br />
där stod en kille på scenen med örat mot f-hålet<br />
på basen.”Vem är <strong>det</strong>?” undrade jag och Ornette<br />
svarade ”<strong>det</strong> är Leonard Bernstein”, och jag tänkte<br />
”okej…”<br />
Det är svårt att tro att Charlie Haden var med<br />
"I like to sound<br />
like a rain forest"<br />
redan 1959, han ser betydligt yngre ut än sina<br />
74 år, men <strong>det</strong> året slog den 22-årige basisten<br />
igenom med saxofonisten Ornette Colemans<br />
banbrytande album The Shape of Jazz to Come.<br />
Övriga musiker i kvartetten var Billy Higgins –<br />
senare hustrummis på etiketten Blue Note – och<br />
den likaledes unge Don Cherry, mannen med<br />
världens minsta trumpet som några år senare<br />
flyttade till Sverige och för många mest är känd<br />
som pappa till Titiyo och Eagle-Eye Cherry. The<br />
Shape of Jazz to Come fick ett stort genomslag och<br />
titeln kan mycket väl passa som rubrik för Charlie<br />
Hadens fortsatta karriär. I sökan<strong>det</strong> efter <strong>det</strong> nya<br />
var friheten ett viktigt begrepp. Utforskningarna<br />
samlades ju senare också under beteckningen<br />
friformjazz. Men strävan efter frihet sträckte<br />
sig långt utanför de konstnärliga gränserna.<br />
Faktum är att konsten är oskiljaktig från samhället<br />
i Charlie Hadens värld. Med sitt s<strong>tar</strong>ka<br />
politiska och sociala engagemang i 1960-talets<br />
medborgarrättsrörelse och senare protesterna<br />
mot Vietnamkriget s<strong>tar</strong>tade han tillsammans<br />
med Carla Bley Liberation Music Orchestra på<br />
1970-talet. Ensemblen har återförenats vid flera<br />
tillfällen, senast 2005 när man på albumet Not in<br />
Our Name speglade läget i George W Bushs USA.<br />
Charlie Haden föddes i Shenandoah, Iowa,<br />
och växte upp i en musikalisk familj som ofta<br />
sjöng och spelade folksånger och countrymusik i<br />
radion. Denna musik återvände han till på CDn<br />
Rambling Boy 2008. Hans känsliga röst, skadad<br />
efter att han drabbats av polio i 15-årsåldern, är<br />
fängslande. Det framgår bland annat i ett filmat<br />
möte med några musikstudenter på Youtube<br />
(Charlie Haden – Talks About Music) där han<br />
talar om andlighet, spontanitet, <strong>det</strong> uråldriga<br />
arv vi alla bär med oss och hur viktigt <strong>det</strong> är för<br />
honom att få träet i basen att sjunga. ”I like to<br />
sound like a rain forest”, säger han.<br />
Samarbetet med Keith Jarrett 1967-1976<br />
är legendariskt. Den trulige pianisten spelar<br />
helst solo men Charlie Haden hör till hans<br />
favoritmusiker. De gjorde den prisbelönta<br />
duoskivan Jasmine tillsammans så sent som förra<br />
året och <strong>det</strong> råder ingen tvekan om att basisten<br />
lockar fram några av Keith Jarretts bästa sidor.<br />
Denna unika kvalitet har gi<strong>tar</strong>risten Pat Metheny<br />
vittnat om: Charlie Haden får på något märkligt<br />
sätt allt att lyfta med sin blotta närvaro.<br />
Charlie Haden samarbe<strong>tar</strong> gärna med yngre<br />
artister som Nick Cave och Melody Gardot. Hon<br />
medverkar på skivan Sophisticated Ladies där<br />
Charlie Haden möter sångerskor som Norah<br />
Jones, hustrun Ruth Cameron och sopranen<br />
Renée Fleming.<br />
Med sitt humanistiska engagemang är <strong>det</strong><br />
inte underligt att <strong>det</strong> finns en lyrisk känslighet<br />
i hans lugna och stabila basgångar. Charlie<br />
Haden Quartet West kan sitt finlir men är<br />
också en musikalisk krutdurk, redo att när som<br />
helst explodera i ett färgsprakande fyrverkeri.<br />
Pianisten Alan Broadbent och trummisen<br />
Rodney Green är ett perfekt komplement till<br />
Charlie Haden och den makalöse saxofonisten<br />
Ernie Watts. Hans ton och frasering är unika,<br />
<strong>det</strong> har han bland annat visat i samarbeten med<br />
Rolling Stones (turnén 1981), Frank Zappa och<br />
Lee Ritenour där han skif<strong>tar</strong> blixtsnabbt från<br />
komplexa arr till fria improvisationer.<br />
Charlie Haden Quartet West är en<br />
sammansvetsad grupp med fyra s<strong>tar</strong>ka profiler<br />
som älskar att spela live. Dela upplevelsen med<br />
dem i <strong>Göteborgs</strong> Konserthus i höst.<br />
charlie haden quartet west<br />
stenhammarsalen 31 oktober kl 19.30<br />
Introduktion kl 18.30 av Sven-Eric Dahlberg<br />
25
MUSICAL!<br />
Från West Side Story till Mamma Mia!<br />
Konserten med de härligaste musikalnumren från West Side Story till Mamma Mia! Sånger som Tonight, Send<br />
in the Clowns, Memory och När gul<strong>det</strong> blev till sand med Hannah Holgersson, Evelyn Jons och Peter Jöback.<br />
Dirigent: Nick Davies.<br />
MUSIKALPÄRLOR MED<br />
GÖTEBORGS SYMFONIKER<br />
13, 14 & 15 OKTOBER<br />
KONSERTHUSET GÖTAPLATSEN. BILJETTER & INFORMATION: TEL 031-726 53 10. VARD. 12-18, LÖRD 11-15. WWW.GSO.SE<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> – en del av<br />
programsidorna<br />
KoNSERTER<br />
DIRIGENTER, SoLISTER & VERKKoMMENTARER<br />
kalendarium<br />
sommarkonsert 1 sept<br />
säsongsöppning 8, 9 & 10 sept<br />
14 & 15 sept<br />
23 sept<br />
kammarkonsert 25 sept<br />
29 & 30 sept, 1 okt<br />
6 & 7 okt<br />
20 & 21 okt<br />
26 & 28 okt<br />
28<br />
30<br />
34<br />
40<br />
42<br />
46<br />
50<br />
54<br />
60<br />
66<br />
Samtliga konserter på Konserthuset<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Joana Carneiro<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Gustavo Dudamel<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Gustavo Dudamel<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Gustavo Dudamel<br />
Kammarkonsert med Hans Pålsson<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Leonidas Kavakos<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Andrew Manze<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Kristjan Järvi<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> & Joachim Gustafsson<br />
Musical! 13-15 oktober samt kammarkonserten med Gageego! 23 oktober presenteras i separata program.<br />
Se www.gso.se för dagsaktuellt kalendarium<br />
27
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
torsdag 1 sept kl 19.30<br />
SoMMARKoNSERT<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER & JoANA CARNEIRo<br />
VLAD STANCULEASA violin<br />
torsdag 8 sept kl 19.30<br />
fredag 9 sept kl 18.00<br />
lördag 10 sept kl 15.00<br />
SäSoNGSÖPPNING<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
& GUSTAVo DUDAMEL<br />
tisdag 13 sept kl 18.00<br />
SIxTENS SExA Föreläsning med Sixten Nordström.<br />
Stenhammarsalen<br />
onsdag 14 sept kl 19.30<br />
torsdag 15 sept kl 19.30<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
& GUSTAVo DUDAMEL<br />
MARTIN FRÖST klarinett<br />
fredag 16 sept kl 19.30<br />
lördag 17 sept kl 19.30<br />
söndag 18 sept kl 19.30<br />
måndag 19 sept kl 19.30<br />
tisdag 20 sept kl 19.30<br />
LARS WINNERBäCK<br />
arr PK Musik & United Artists<br />
fredag 23 sept kl 18.00<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
& GUSTAVo DUDAMEL<br />
LISA FoRD, DICK GUSTAVSSoN,<br />
INGRID KoRNFäLT WALLIN &<br />
KRISTER PETERSSoN horn<br />
28<br />
fredag 23 sept kl 19.30<br />
Stenhammarsalen<br />
THE CAVERN BEATLES<br />
arr Bo Stenhammar<br />
lördag 24 sept kl 11.00<br />
FIKASTRÅKET I GÖTAPLATSFoAJÉN<br />
Kammarmusik med musiker ur <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
i samarbete med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s Vänner<br />
söndag 25 sept kl 18.00<br />
KAMMARKoNSERT Stenhammarsalen<br />
HANS PÅLSSoN piano<br />
torsdag 29 sept kl 19.30<br />
lördag 1 okt kl 15.00<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
& LEoNIDAS KAVAKoS violin<br />
fredag 30 sept kl 18.00<br />
AFTER WoRK Inklusive mat och dryck efter konserten<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
& LEoNIDAS KAVAKoS<br />
fredag 30 sept kl 21.00<br />
Stenhammarsalen<br />
PoPICAL MED oH HARRY<br />
MUSIKER UR GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
torsdag 6 okt kl 19.30<br />
fredag 7 okt kl 18.00<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER & ANDREW MANZE<br />
CARoLINA GRINNE oboe<br />
STEFAN ÖSTERSJÖ gi<strong>tar</strong>r<br />
torsdag 13 okt kl 19.30<br />
fredag 14 okt kl 18.00<br />
lördag 15 okt kl 19.00<br />
MUSICAL!<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER & NICK DAVIES<br />
HANNAH HoLGERSSoN , EVELYN JoNS<br />
& PETER JÖBACK<br />
måndag 17 okt kl 19.30<br />
Stenhammarsalen<br />
NEFERTITI PÅ KoNSERTHUSET<br />
ELIANE ELIAS TRIo<br />
onsdag 19 okt kl 19.30<br />
SHAKIN' STEVENS 30 YEARS ANNIVERSARY ToUR<br />
Arr Kulturbolaget<br />
kalendarium<br />
torsdag 20 okt kl 19.30<br />
fredag 21 okt kl 18.00<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER & KRISTJAN JäRVI<br />
LARS CLEVEMAN tenor<br />
MoRTEN FRANK LARSEN baryton<br />
ZHANG MENG kinesiska blåsinstrument<br />
FREDRIK BJÖRLIN, RoGER CARLSSoN<br />
KENNETH FRANZÉN slagverk<br />
I samarbete med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s Vänner<br />
lördag 22 okt kl 11.00<br />
FIKASTRÅKET I GÖTAPLATSFoAJÉN<br />
söndag 23 okt kl 18.00<br />
Stenhammarsalen<br />
KAMMARKoNSERT MED GAGEEGo!<br />
DIRIGENT KRISTJAN JäRVI<br />
onsdag 26 okt kl 19.30<br />
fredag 28 okt kl 18.00<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER, GÖTEBoRGS<br />
SYMFoNISKA KÖR & JoACHIM GUSTAFSSoN<br />
ANN-CHRISTINE LARSSoN sopran<br />
KRISTINA HAMMARSTRÖM mezzosopran<br />
GUNNAR GUDBJÖRNSSoN tenor<br />
PETTERI SALoMAA baryton<br />
torsdag 27 okt<br />
VäRLDEN I KoNSERTHUSET<br />
MUHAMMAD REZA SHAJARIAN<br />
måndag 31 okt kl 19.30<br />
CHARLIE HADEN QUARTET WEST<br />
Charlie Haden, Ernie Watts, Alan Broadbent<br />
& Rodney Green<br />
onsdag 2 nov kl 19.30<br />
VäRLDEN I KoNSERTHUSET<br />
HAKIM<br />
torsdag 3 nov kl 19.30<br />
VäRLDEN I KoNSERTHUSET<br />
NATACHA ATLAS<br />
29
ilJettkontoret BilJettKOntOret 031-7265310<br />
boka BOKa på PÅ nätet: nÄtet: WWW.gso.se<br />
WWW.GSO.Se<br />
Vlad<br />
StanCuleaSa<br />
30<br />
Foto Ettore Causa<br />
Vlad Stanculeasa föddes 1984 i Craiova, Rumänien.<br />
Han har vunnit pris i flera internationella tävlingar,<br />
bland annat schweiziska Renata Molinari International<br />
Competition och italienska Valsesia Musica International<br />
Competition. Han utbildades vid Yehudi Menuhin<br />
International Music Academy i Storbritannien. Han<br />
har deltagit i mäs<strong>tar</strong>klasser med kända violinister och<br />
professorer som Ana Chumachenco, Thomas Brandis,<br />
Valery Gradov, Anatoly Resnikovsky, Philippe Graffin,<br />
Andrew Manze och Herman Krebbers. Vlad Stanculeasa<br />
är alternerande förste konsertmäs<strong>tar</strong>e i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> och gästande konsertmäs<strong>tar</strong>e i Basels<br />
kammarorkester. Han spelar på en Sanctus Seraphinviolin<br />
från 1739 som tillhört George Enescu och Lord<br />
Yehudi Menuhin.<br />
1 sEpTEmBEr<br />
JOana<br />
CarneirO<br />
Joana Carneiro är en av de mest intressanta unga<br />
dirigenterna just nu och hennes framträdanden har fått<br />
stor uppmärksamhet både i USA, Europa och Asien.<br />
Hon är sedan januari 2009 chefdirigent för Berkeley<br />
Symphony i Kalifornien samt gästdirigent för Gulbenkianorkestern<br />
i Portugal. Joana Carneiro kommer från<br />
Lissabon, Portugal. Hon började studera violin och senare<br />
orkesterdirigering vid Academia Nacional Superior<br />
de orquestra i Lissabon, efter <strong>det</strong> tog hon magisterexamen<br />
vid Northwestern University och slutligen doktorerade<br />
hon vid University of Michigan. Som dirigent har<br />
hon bland annat samarbetat med orkestrar som Sao<br />
Paulos symfoniorkester, Ensemble orchestral de Paris,<br />
Los Angeles Philharmonic, Los Angeles Chamber<br />
orchestra, New World Symphony, Norrköpings symfoniorkester<br />
och Pekings symfoniorkester. Hon är även<br />
mycket efterfrågad som operadirigent. Joana Carneiro<br />
belönades 2010 med Helen M Thompson Award för<br />
sitt arbete med Berkeley Symphony.<br />
Foto Franco Tutino<br />
31
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
torsdag 1 sept kl 19.30<br />
sommarkonsert<br />
lisZt LES PRÉLUDES 17 min<br />
ravel TZIGANE 10 min<br />
de laCerda ALMoURoL 4 min<br />
mendelssohn SYMFoNI NR 4<br />
”DEN ITALIENSKA” 28 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT JoANA CARNEIRo<br />
VLAD STANCULEASA violin<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Sara Trobäck Hesselink<br />
Konserten ges utan paus<br />
franZ lisZt (1811-1886)<br />
LES PRÉLUDES<br />
Till <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s stora projekt hör framföran<strong>det</strong><br />
av Liszts samtliga symfoniska dikter. Minns<br />
ni <strong>det</strong>? Idén kom från förre intendenten Sven Kruckenberg<br />
som med iver och envishet såg till att Liszts 13<br />
tondikter och två symfonier framfördes i <strong>Göteborgs</strong><br />
Konserthus. Projektet påbörjades med Dantesymfonin<br />
den 17 oktober 1968 under Norman Del Mars ledning<br />
och avslutades med Heroïde funèbre den 28 oktober<br />
1977 med Peter Maag som dirigent. Ett riktigt maratonlopp!<br />
Reaktionerna var blandade men den följande diskussionen<br />
livlig och uppfriskande. Sven Kruckenberg<br />
minns själv: ”En stor del av orkestern förstod sig inte på<br />
Liszt, men många i publiken tog emot honom med intresse.”<br />
Synen på Liszts musik har i mångt och mycket<br />
förändrats sedan dess vilket Jan Ling bland annat <strong>tar</strong><br />
upp i sin intressanta bok Franz Liszt och 1800-talets<br />
konstmusik (Gidlunds, 2009).<br />
Franz Liszt är tveklöst en av senromantikens stora<br />
förgrundsfigurer. Han mer eller mindre uppfann den<br />
symfoniska dikten som enligt ordboken är en ”orkesterkomposition<br />
i fri form och symfonisk stil med<br />
utpräglat programmatiskt innehåll, vanligtvis ensatsig”.<br />
Les préludes betecknas i Liszts verkförteckning också<br />
som Symfonisk dikt nr 3. Pluralformen Les préludes är<br />
något förbryllande. Liszt skrev och framförde verket<br />
första gången 1848 som preludium till sitt stora<br />
kör- och orkesterverk De fyra elementen. När stycket<br />
reviderats och första gången spelades i sin nya form<br />
i Weimar 1854 lade Liszt till raden ”Efter Lamartine”<br />
på titelbla<strong>det</strong>. Där syf<strong>tar</strong> han på en dikt av den franske<br />
lyrikern Alphonse de Lamartine (1790-1869) som ingår<br />
i samlingen Méditations poétiques från 1820. Titelns<br />
pluralform får sin förklaring i Lamartines rader: ”Vad<br />
annat är vårt liv än en följd av preludier till den okända<br />
32<br />
sång, vars högtidliga begynnelsetoner stäms upp av<br />
döden? Kärleken är varje tillvaros strålande morgonrodnad.<br />
Men vilket livsöde finns, vars första ljuva lycka<br />
inte brutits av något oväder, som med sin dödande<br />
stormvind krossat dess illusioner och med sin olycksbringande<br />
blixt splittrat dess al<strong>tar</strong>e?”<br />
Les préludes är typisk för den eklektiske Liszt. Här<br />
finns arvet från den preussiska militärmusiken (som<br />
även är tongivande hos Liszts förebild Beethoven) och<br />
romantikens ljuva klanger i skön förening med den<br />
typ av tematisk bearbetning (metamorfosteknik) och<br />
kromatisk äventyrlighet som Wagner skulle dra till sin<br />
spets. Liszt var för övrigt en stor inspirationskälla för<br />
Wagner som sedermera blev Liszts svärson.<br />
Les préludes fick ny aktualitet i 1940-talets Tyskland<br />
när Hitler valde stycket som signaturmusik till journalfilmer<br />
från nazisternas krigståg i Europa. Det kan<br />
Liszts musik inte lastas för men <strong>det</strong> säger oss något<br />
om dess attraktionskraft och karaktär med rötter som<br />
sträcker sig långt ner i <strong>det</strong> tyska kejsardömets psyke<br />
och historia.<br />
mauriCe ravel (1875-1937)<br />
stefan nävermYr<br />
TZIGANE, KoNSERTRAPSoDI FÖR VIoLIN oCH oRKESTER<br />
Tzigane kommer från ungerskans cigány, zigenare.<br />
Ravel går rakt på sak i sin titel: hans stycke med sin<br />
långsamma, rapsodiska inledning och accelererande<br />
avslutning där strängarna vibrerar både av skönsång<br />
och pizzicaton är en egen fri gestaltning av den violinkonst<br />
som på 1800-talet utvecklades till nya virtuosa<br />
nivåer av romska violinister i främst Ungern. Zigenarorkestrarna<br />
blev turnerande stjärnensembler som med<br />
fart och fläkt erövrade publiken med verbunkosmusik<br />
och medryckande csardas. Romantikens tonsät<strong>tar</strong>e<br />
som under nationalstaternas profilering i Europas sönderfallande<br />
kunga- och kejsardömen fängslades av sin<br />
egen folkmusik fick också upp öronen för zigenarmusiken.<br />
Franz Liszt var först och störst. Som firad, ungersk<br />
pianovirtuos var han den självklare fanbäraren med<br />
sina Ungerska rapsodier för piano och för orkester. En<br />
annan beundrare var Johannes Brahms som i 20-årsåldern<br />
lärde sig konsterna av den temperamentsfulle<br />
violinisten Ede Reményi som han ackompanjerade på<br />
turnéer i Tyskland. Man kan i många av Brahms verk<br />
höra de typiskt virtuosa figurerna och stora sprången<br />
som med största säkerhet inspirerats av Reményis musikaliska<br />
arv. Brahms Ungerska danser är berömda och<br />
tinar än idag upp den mest kyliga publik, exempelvis<br />
som extranummer med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
Ravel skrev sitt stycke för en av den tidens mer<br />
framstående violinister, ungerska Jelly d’Aranyi. Att få<br />
ett verk skrivet av Ravel – efter Debussys död 1918<br />
den störste då levande franske tonsät<strong>tar</strong>en – var ett<br />
riktigt kap. Ravel arbetade långsamt och hans produktion<br />
var knappast stor. Från 1924 och fram till sin död<br />
1937 komponerade han bara en handfull verk: Bolero,<br />
de två pianokonserterna, violinsonaten, ett par mindre<br />
orkesterstycken samt några sånger.<br />
Första versionen av Tzigane skrevs för violin och<br />
luthéal, en anordning av den belgiske orgelbyggaren<br />
Georges Cloetens. Denna järnkonstruktion monterades<br />
över strängarna på en flygel och kunde med en<br />
rad olika registreringar bland annat fås att klinga som<br />
en cembalo och zigenarorkesterns paradinstrument<br />
cimbalom, <strong>det</strong> stränginstrument som spelas med klubbor<br />
och producerar en färggrann och övertonsrik klang.<br />
(Moderna lyssnare har också gjort jämförelser med<br />
Fender Rhodes, elpianot!) En del av dessa klangeffekter<br />
har Ravel överfört i orkestreringen han gjorde<br />
senare samma år. Harpan vikarierar här och där som<br />
luthéal förklädd till cimbalom.<br />
När Jelly d’Aranyi spelade Tzigane i Paris 1924 tyckte<br />
en recensent att Cloetens uppfinning mest påminde<br />
om ”en skramlande speldosa”. Men orkesterversionen<br />
togs emot väl vid premiären den 30 november och<br />
konsertrapsodin utgör än idag en lockelse för violinister<br />
utan nerver.<br />
franCisCo de laCerda (1869-1934)<br />
ALMoURoL<br />
stefan nävermYr<br />
Den här framgångsrike portugisiske tonsät<strong>tar</strong>ens<br />
fullständiga namn var egentligen Francisco Inácio da<br />
Silveira de Sousa Pereira Fojaz de Lacerda! även om<br />
hans musik, åtminstone under våra dagar, sällan letat<br />
sig utanför hemlan<strong>det</strong>s gränser var han en produktiv<br />
tonsät<strong>tar</strong>e och flitig dirigent, verksam främst i Portugal<br />
men under lång tid också i Frankrike och Schweiz. Han<br />
var kännare av portugisisk folkmusik, professor i dirigering<br />
och grundare av Lissabons filharmoniska orkester.<br />
Innan musikintresset helt tog ut sin rätt började De<br />
Lacerda studera medicin, men som 26-åring kunde<br />
han med ett stipendium i ryggen fara till fortsatta<br />
musikstudier i Paris där hans mest namnkunniga<br />
lärare blev Widor, Guilmant och d’Indy. Han levde sig in<br />
i Paris musikaliska häxkittel och påverkades även av<br />
Fauré, Ravel, Debussy och andra. Det var också musik<br />
från dessa kretsar han helst framförde som dirigent.<br />
Som tonsät<strong>tar</strong>e höll han sig till de mindre formaten.<br />
1 sEpTEmBEr<br />
Han skrev scenmusik, orgel-, gi<strong>tar</strong>r- och pianostycken,<br />
stråkkvartetter och stråktrior. även när han någon gång<br />
skrev för orkester blev <strong>det</strong> korta stycken. Hans mest<br />
kända orkesterverk är Almourol, en symfonisk ögonblicksbild<br />
som inte är mer än ett drygt fyra minuter lång,<br />
ett stillsamt och ytterligt finstämt stycke poesi som<br />
gestal<strong>tar</strong> den uråldriga atmosfären kring den borg tempelriddarna<br />
på 1100-talet lät bygga på ön med samma<br />
namn utanför Portugals kust. Kanske kan man här hitta<br />
något av samma stämning som i satsen Det gamla<br />
slottet ur Musorgskij/Ravels Tavlor på en utställning, ett<br />
verk han gärna dirigerade.<br />
felix mendelssohn (1809-1847)<br />
SYMFoNI NR 4 A-DUR oP 90 ”DEN ITALIENSKA”<br />
Allegro vivace<br />
Andante con moto<br />
Con moto moderato<br />
Sal<strong>tar</strong>ello: Presto<br />
stig JaCobsson<br />
Mendelssohn kom från en ansedd och välbärgad judisk<br />
familj (som konverterat till kristendomen) där kulturen<br />
hade en viktig plats i umgänget. Familjen Mendelssohn<br />
hade en ständig ström av kulturpersonligheter som<br />
regelbundna gäster; bland dem förfat<strong>tar</strong>en Heinrich<br />
Heine och filosofen Hegel. En annan viktig gäst var<br />
förfat<strong>tar</strong>en och kompositören E T A Hoffmann, vars<br />
subtila, romantiska berättelser med övernaturliga<br />
drag (bland dem Nötknäpparen som Tjajkovskij skrev<br />
balettmusik till) fängslade Mendelssohn. Han var ett<br />
musikaliskt underbarn både som pianist och kompositör<br />
(och violinist). Vid 14 års ålder hade han redan<br />
komponerat tolv stråksymfonier i C P E Bachs, Mozarts<br />
och Haydns efterföljd, piano- och violinkonserter, kammarmusikverk<br />
samt orgel- och pianostycken. Mendelssohn<br />
var en klassicistisk romantiker med rötter hos<br />
Mozart, till skillnad från den tyngre germanska skola<br />
som gick från Beethoven till Brahms. Där de senare<br />
kännetecknas av djupt allvar präglas Mendelssohns<br />
musik mer av självdistans och tyngdlöshet (även om<br />
en nervös själsvånda kan anas i stråkkvartetterna och i<br />
mollbetonade orkestersatser). Den fjärde av hans fem<br />
numrerade symfonier bär onekligen drag av Italien där<br />
den skissades 1831 (den fullbordades två år senare),<br />
även om <strong>det</strong> inte på något vis handlar om nationalromantiska<br />
arrangemang av lokal folkmusik. Symfonin är<br />
vital och livfull – med bara ett litet mått melankoli i <strong>det</strong><br />
framtrippande andantet – och sjunger hoppfullt om <strong>det</strong><br />
sköna och goda i livet. Formen är klassiskt ren och orkestersatsen<br />
klar och porlande som en asti spumante.<br />
En bättre törstsläckare är svår att finna.<br />
stefan nävermYr<br />
33
ilJettkontoret 031-7265310<br />
boka på nätet: WWW.gso.se<br />
GuStaVO<br />
dudamel<br />
en tidSreSa<br />
Foto Luis Cobelo<br />
34<br />
1996 Utnämns till chefdirigent för Amadeus kammarorkester i Caracas, Venezuela. Börjar studera dirigering för<br />
Rodolfo Saglimbeni.<br />
1999 Fortsätter dirigeringsstudierna för José Antonio Abreu och utses till chefdirigent för Simón Bolívar-<br />
orkestern i Venezuela.<br />
2000 Turnerar i Tyskland med Simón Bolívar-orkestern som bland annat spelar i Berlinfilharmonin.<br />
8, 9 & 10 sEpTEmBEr<br />
2004 Vinner den allra första Gustav Mahler-tävlingen i dirigering som arrangeras av Bambergs symfoniker.<br />
Dirigerar Mahler Chamber orchestra i Caracas.<br />
2005 Debuterar på BBC Proms med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och på Verbierfestivalen i Schweiz med Simón<br />
Bolívar-orkestern. Debut med Israels filharmoniker, Santa Cecilia-orkestern i Rom och Philharmonia i London.<br />
Skriver exklusivt skivkontrakt med Deutsche Grammophon. Debuterar med Los Angeles Philharmonic i Hollywood<br />
Bowl. Turnerar i Tyskland med Simón Bolívar-orkestern.<br />
2006 Utnämns till chefdirigent för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> vid en extrainsatt konsert med Mahlers Symfoni nr 5<br />
den 12 april 2006. Debuterar på La Scala (Mozarts Don Giovanni) samt med Staatskapelle Dresden och Boston<br />
Symphony. Ger ut första skivan på DG: Beethovens symfonier nr 5 & 7 med Simón Bolívar-orkestern.<br />
2007 Debut på Berliner Staatsoper (Donizettis Kärleksdrycken) samt med Chicago Symphony. Turnerar med<br />
Simón Bolívar-orkestern i Italien och Tyskland. Utses till Music Director för Los Angeles Philharmonic. Andra DGskivan<br />
ges ut: Mahlers Symfoni nr 5 med Simón Bolívar-orkestern. Gör sina första konserter som chefdirigent för<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> med Richard Strauss En alpsymfoni och Beethovens Symfoni nr 8. Debut med New York<br />
Philharmonic och Wiens filharmoniker.<br />
2008 Debut med Berlins filharmoniker. Tredje CDn på DG: Fiesta med Simón Bolívar-orkestern. Gästspel hos<br />
Berliner Staatsoper (Puccinis La Bohème). Turné med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> i Tyskland, Österrike (Musikverein),<br />
Luxemburg och Spanien. USA-turné med Israels filharmoniker. Turné med Simón Bolívar-orkestern i Asien, USA<br />
och Europa. Medverkar i två reportage i CBS 60 Minutes: Gustavo The Great och El Sistema.<br />
2009 Debut och turné med Concertgebouworkestern. Turné i England med Simón Bolívar-orkestern i anslutning<br />
till fjärde CDn: Tjajkovskijs Symfoni nr 5. Framträdanden med Los Angeles Philharmonic, Chicago Symphony,<br />
New York Philharmonic, Berlins filharmoniker och Wiens filharmoniker. Gästspel hos Berliner Staatsoper (Mozarts<br />
Don Giovanni). Ger konsert med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> i Hammarkullen vilket innebär s<strong>tar</strong>tskottet för El Sistema<br />
Hammarkullen. Första konserterna som Music Director för Los Angeles Philharmonic. Utses av Times till en av<br />
världens 100 mest inflytelserika personer. Turné med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> till Hamburg, Bonn, Amsterdam och<br />
Bryssel.<br />
2010 Turné med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> till Kanarieöarna. Europaturné med Simón Bolívar-orkestern som får en<br />
egen festival i Göteborg: The Simón Bolívar Youth orchestra Festival. orkestern ger bland annat Stravinskys<br />
Våroffer tillsammans med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och orkesterns medlemmar medverkar i nationaldagsfiran<strong>det</strong><br />
med <strong>Symfoniker</strong>na i Slottsskogen samt vid seminarier, workshops och kammarmusikkonserter på flera ställen i<br />
Västra Götalandsregionen. Festivalen avslutas med Beethovens femte symfoni och Tjajkovskijs fjärde symfoni i<br />
<strong>Göteborgs</strong> Konserthus. USA-turné med Los Angeles Philharmonic. Framträdanden med Wiens och Berlins filharmoniker.<br />
Galakonserter med Los Angeles Philharmonic och tenoren Juan Diego Flórez när säsongen 2010-2011<br />
s<strong>tar</strong><strong>tar</strong>. Projektet LA Phil LIVE inleds med livesända konserter på 500 biografer i Nordamerika. Gästdirigent hos<br />
Wiens filharmoniker. Dirigerar Bizets Carmen i Hollywood Bowl och på La Scala. Medverkar i CBS 60 Minutes:<br />
Gustavo Dudamel’s Musical Mission. Utses till hedersdirigent för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> från och med 2012. Utses<br />
till årets göteborgare, en utmärkelse som sedan 1993 delas ut av Göteborg & Co, GT och Sveriges Radio.<br />
2011 Europaturné med Los Angeles Philharmonic. Turné i Sydamerika och Europa med Simón Bolívar-orkestern.<br />
Väljs in i Kungliga musikaliska akademin. Medverkar i dokumentären Let the Children Play som visas på 500<br />
biografer i Nordamerika. Spelar in ett inslag med Elmo i TV-serien Sesame Street för senare sändning. Dirigerar<br />
Puccinis Turandot med Christine Brewer och Los Angeles Philharmonic i Hollywood Bowl.<br />
35
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
36<br />
torsdag 8 sept kl 19.30<br />
fredag 9 sept kl 18.00<br />
lördag 10 sept kl 15.00<br />
säsongsöppning<br />
mahler SYMFoNI NR 7 ”SÅNG oM NATTEN” 80 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT GUSTAVo DUDAMEL<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Per Enoksson & Sara Trobäck Hesselink<br />
Konserten ges utan paus<br />
gustav mahler (1860-1911)<br />
SYMFoNI NR 7 E-MoLL ”SÅNG oM NATTEN”<br />
Langsam (Adagio). Allegro con fuoco<br />
Nachtmusik: Allegro moderato<br />
Schattenhaft<br />
Nachtmusik: Andante amoroso<br />
Rondo Finale: Allegro ordinario<br />
När vi i dag ser på Mahlers sjunde symfoni kan vi<br />
inte gärna undgå att tänka på den sene Bartók. Här<br />
finns också ett slags ”lökform” eller ”broform” med<br />
ett centrum av mystisk och naturnära nattstämning.<br />
Instrumenten används på ett sätt som om de minsta<br />
ljuden i naturen vore uppförstorade och avlyssnade<br />
som visioner. Liksom Bartók hade klara etiska, en<br />
smula världsfrälsande avsikter med sin musik i en, som<br />
han upplevde, tid av humanistiskt förfall, tycks Mahler<br />
här söka nya överlevnadsmöjligheter i samklang med<br />
naturens egna innersta krafter sedan han i sjätte symfonin<br />
målat upp en djupt pessimistisk bild av individens<br />
förintelse.<br />
Sjunde symfonin betyder ”ett återvändande till livet<br />
och tillvaron”. Men jämförelsen med Bartók kan också<br />
förklara alla de svårigheter Mahler hade med sin symfoni,<br />
de ständiga omarbetningar han sysslade med och<br />
bekymren med att få alla som han tyckte ”fyrkantiga”<br />
dirigenter att fatta hans avsikter. Faktum är att sjunde<br />
symfonin länge städades undan och var en av hans<br />
minst spelade och mest missuppfattade. Detta kan ha<br />
med den s<strong>tar</strong>ka programkaraktären att göra. Skogsmusiken<br />
i den första nattmusiken – med ett raffinerat bruk<br />
av klockspel och herdeklockor i förening med bland<br />
annat två harpor samt valthorn som ur fjärran utlöser en<br />
hel fågelkonsert – anknöt kanske inte alls till Beethovens<br />
eller Wagners naturmåleri. Inslagen av mandolin<br />
och gi<strong>tar</strong>r i den andra nattmusiken var kanske inte bara<br />
en anvisning om att en klassisk serenad pågick. om<br />
vi i stället lyssnar med Bartóks paralleller i öronen kan<br />
vi hos Mahler kanske höra den skiraste och luftigaste<br />
impressionism.<br />
Detta experiment med omvända perspektiv blir ännu<br />
mera meningsfullt om vi drar parallellerna till hans<br />
tidigare symfonier i <strong>det</strong> nya verket: yttersatserna som<br />
speglar motsvarigheterna i femte symfonin, hornsolot i<br />
början som tycks vara en parafras på öppningen i trombonerna<br />
i tredje symfonin, huvudtemat i första satsen<br />
som är nästan rytmiskt identiskt med motsvarande i<br />
den sjätte symfonin, den första nattmusiken som kunde<br />
upplevas som en återgång till de tidiga symfoniernas<br />
romantiska Wunderhorn-stämningar eller rondofinalens<br />
omtagning av en nästan identisk sats i femte symfonin.<br />
Detta med att uppleva sjunde symfonin som ett<br />
återvändande till livet, som ett experiment med nya livsmöjligheter<br />
och som en strävan att vända blickarna mot<br />
framtiden, inte mot <strong>det</strong> förflutna eller alltför närvarande,<br />
känns då alltmera meningsfullt. Från Alma Mahlers<br />
memoarer vet vi ju att sjunde symfonin kom till under<br />
de mest plågsamma yttre förhållanden sedan parets<br />
äldsta dotter avlidit i difteri.<br />
De båda nattmusiksatserna tillkom allra först, år<br />
1904, sedan han just blivit klar med sjätte symfonin.<br />
Efter en svår period av idétorka kom yttersatserna<br />
och vad han själv kallade den skugglika, kanske också<br />
spöklika och groteska, mittensatsen till inom loppet av<br />
en månad. Men inför alla dessa paralleller får vi inte<br />
heller glömma att Mahler när han första gången försökte<br />
placera symfonin hos en förläggare beskrev den<br />
som ”övervägande lustig, med humoristiskt innehåll”<br />
och med rätt ”anspråkslös instrumentation (fyra horn,<br />
tre trumpeter)”.<br />
rolf haglund<br />
TidigarE framförandEn<br />
adams<br />
Slonimsky’s Earbox spelas för första gången.<br />
beethoven<br />
Pianosonat nr 8 ”Pathetique” har spelats<br />
en gång, Pianosonat nr 12 en gång, Pianosonat<br />
nr 27 en gång samt Pianosonat<br />
nr 31 två gånger.<br />
Violinkonserten har spelats 110 gånger.<br />
Bland solisterna: Henri Marteau (1906),<br />
Fritz Kreisler (1908), Adolf Busch (1917<br />
& 1921), Bronislaw Gimpel (fyra gånger<br />
1931-1960), Isaac Stern (1949),Yehudi<br />
Menuhin (1952 & 1954), David ojstrach (1970), Anne-Sophie<br />
Mutter (1988), Hilary Hahn (2005), Thomas Zehetmair (2008)<br />
och Akiko Suwanai (2011).<br />
Symfoni nr 5 i nyuppsättning av Anders Hultqvist framförs för<br />
första gången.<br />
brahms<br />
Symfoni nr 1 har spelats 105 gånger.<br />
de laCerda<br />
Almourol spelas för första gången.<br />
dvórak<br />
Rekviet har framförts två gånger (1969). Dirigent: Sergiu<br />
Comissiona.<br />
hultqvist<br />
Melancholia uruppförs härmed.<br />
lisZt<br />
Les préludes har spelats 42 gånger.<br />
Bland dirigenterna: Heinrich Hammer<br />
(1905), Wilhelm Stenhammar<br />
(åtta gånger 1908-1926), Rhené-<br />
Baton (1925), Georg Hoeberg<br />
(1939) och Sir Charles Mackerras<br />
(1965).<br />
mahler<br />
Symfoni nr 7 har spelats tio gånger. Dirigenter: Dean Dixon<br />
(1959 & 1972), Sixten Ehrling (fyra gånger 1988), Neeme<br />
Järvi (två gånger 2000) och Mario Venzago (två gånger<br />
2007).<br />
Das Lied von der Erde har framförts 16 gånger, två gånger<br />
med tenor och baryton som solister: Jorma Silvasti & Karl-<br />
Magnus Fredriksson (två gånger 2004).<br />
mendelssohn<br />
Symfoni nr 3 ”Den skotska” har spelats 43<br />
gånger.<br />
Symfoni nr 4 ”Den italienska” har spelats<br />
47 gånger. Bland dirigenterna: Vaclav Talich<br />
(1932), Pierino Gamba (1953), Albert Wolff<br />
(1955), Sir Charles Mackerras (1962),<br />
Stanislaw Skrowaczewski (1970), Charles<br />
Dutoit (1977) och Lorin Maazel med<br />
Cleveland-orkestern (1979).<br />
moZart<br />
Klarinettkonserten har spelats 40 gånger. Bland solisterna:<br />
orkesterns soloklarinettister Theodor Hoofmester (fyra gånger<br />
1906-1909), Albert Löfgren (1911), Thore Jansson (1948),<br />
Sten Pettersson (åtta gånger 1951-1968), olle Schill (fem<br />
gånger 1975-1980) samt Urban Claesson (10 gånger 1991-<br />
2002 inklusive en Sverigeturné). 2002 var Martin Fröst solist<br />
vid sju konserter inklusive en turné till forna Jugoslavien.<br />
ravel<br />
Tzigane har spelats två gånger. Solister: Leon Spierer (1959)<br />
och Shmuyle Ashkenazy (1966).<br />
rehnqvist<br />
Tiger Touch får härmed sitt uruppförande.<br />
sChumann<br />
Konsertstycke för fyra horn och orkester har spelats två<br />
gånger (1985). Solister: Per Göran, Sören Hermansson, Malcolm<br />
Page och Erik Rapp.<br />
stenhammar<br />
Symfoni nr 1 har spelats 16 gånger. Dirigenter: Tor Mann<br />
(1931), Sergiu Comissiona (1971) och Neeme Järvi (14<br />
gånger 1982-2004).<br />
tan dun<br />
Earth Concerto framförs för första gången.<br />
tJaJkovskiJ<br />
Symfoni nr 6 ”Pathétique” har spelats<br />
93 gånger. Bland dirigenterna: Issay<br />
Dobrowen (13 gånger 1937-1951),<br />
Herbert Blomstedt (1964), Sakari<br />
oramo (1994) och Neeme Järvi (sju<br />
gånger 1999-2004).<br />
37
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
Klarinettisten Martin Fröst har haft prestigefyllda<br />
samarbeten med orkestrar som<br />
NHK-orkestern i Tokyo, Rotterdams filharmoniker,<br />
Münchens kammarorkester, Wiens symfoniorkester,<br />
Kungliga Filharmonikerna och New York<br />
Philharmonic. Martin Fröst är både traditionsbärare<br />
och trendsät<strong>tar</strong>e. Hans ambition att utforska nya aspekter<br />
av den musikaliska kreativiteten är en stor inspirationskälla<br />
för samtida kompositörer. Han är eftersökt som Artist<br />
in Residence och ger konsertserier som presenterar hans<br />
breda musikaliska spektrum som instrumentalist, dirigent och<br />
förnyare av konsertformen. I projekt som dirigent och solist samarbe<strong>tar</strong><br />
Martin Fröst med orkestrar som oslofilharmonin, Svenska<br />
kammarorkestern, Zürichs kammarorkester och Tyska kammarfilharmonin<br />
i Bremen. Martin Fröst är sedan 2010 konstnärlig ledare för den<br />
internationella kammarmusikfestivalen i Stavanger.<br />
38<br />
martin fröst<br />
Foto Mats Bäcker<br />
Foto Anna Hult<br />
39
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
40<br />
onsdag 14 sept kl 19.30<br />
torsdag 15 sept kl 19.30<br />
rehnqvist TIGER ToUCH 9 min<br />
uruppförande, <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s beställningsverk<br />
moZart KLARINETTKoNSERT 28 min<br />
paUs<br />
tJaJkovskiJ SYMFoNI NR 6 ”PATHÉTIQUE” 45 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT GUSTAVo DUDAMEL<br />
MARTIN FRÖST bassettklarinett<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Per Enoksson & Sara Trobäck Hesselink<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och Gustavo Dudamel<br />
gästspelar i oslo och Reykjavik 16-18 september<br />
karin rehnqvist (f 1957)<br />
TIGER ToUCH<br />
”Till Gustavo Dudamel när han fyller 30 år från <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>, komponisten och musikälskare i Sverige”<br />
En musikalisk födelsedagspresent till någon som reser<br />
världen runt och ständigt umgås med stora mästerverk.<br />
Vad skriver man?<br />
En fanfar kanske?<br />
Eller något svenskt? Vore <strong>det</strong> inte roligt om han<br />
kunde ta med sig några svenska rytmer och tonfall ut i<br />
världen?<br />
Något utmanande? Visst måste <strong>det</strong> vara lite utmanande<br />
för en person med unik förmåga att kommunicera<br />
musik både till medmusikanter och åhörare?<br />
Så gick mina tankar och simsalabim! Det blev allt<br />
<strong>det</strong>ta i en musikalisk dialog mellan instrument och<br />
uttryck:<br />
Pampigt brass möter unisona stråkar i en långsamt<br />
spunnen melodi.<br />
Spralligt och glatt tema i träblås möter vilda polskerytmer*<br />
i stråk.<br />
Tre bastrummor står utplacerade längst bak på<br />
scenen. Deras puls är som stora hjärtslag. ofta hörs de<br />
tillsammans med riktigt låga toner i kontrafagott.<br />
Material och teman talar med varandra, avbryter<br />
varandra, genomgår förvandlingar och bråkar runt.<br />
De försvinner, dyker upp igen, utvecklas, byter skepnad.<br />
Till sist återstår bara klang, rytm och – ett stort<br />
tigervrål!<br />
karin rehnqvist<br />
*Polska är en traditionell svensk dans i tretakt. Här i<br />
en variant med ojämna taktslag, 2+4+3.<br />
När jag var runt 18 år tyckte min lärare Hans Deinzer att<br />
jag borde spela Mozarts klarinettkonsert på en bassettklarinett.<br />
Till nästa lektion tog jag med ett instrument som jag<br />
blev fullständigt förälskad i och vi började omgående arbeta<br />
med partituret och <strong>det</strong> som bevarats av originalmanuskriptet.<br />
Det var en fantastisk resa vi inledde och den pågår<br />
ännu eftersom jag fortfarande lär mig på vägen. En annan<br />
viktig faktor är att jag fått möjlighet att spela konserten<br />
med experter på tidig musik. Att spela Mozart med Frans<br />
Brüggen, Ton Koopman, Trevor Pinnock och Sir Neville<br />
Marriner är förstås en lärorik upplevelse för alla musiker.<br />
Klangen från min bassettklarinett är slankare och mjukare<br />
än den vanliga klarinetten, vilket passar stilen hos<br />
Mozart. Tonen är perfekt anpassad till de avsnitt där<br />
klarinetten <strong>tar</strong> över basstämman. Den har klangmässigt<br />
en klassisk anstrykning, närmare de äldre instrumenten,<br />
även om den har fler klaffar och dessa är av modern typ.<br />
Jag spelar fortfarande på <strong>det</strong> instrument jag fick tag i som<br />
tonåring och <strong>det</strong> ger mig samma känsla nu som då.<br />
Wolfgang amadeus moZart (1756-1791)<br />
KLARINETTKoNSERT A-DUR K 622<br />
Allegro<br />
Adagio<br />
Rondo: Allegro<br />
Martin Fröst<br />
Två månader före sin död skriver Mozart ihop ett<br />
långt brev till hustrun Constanze som var på kur i förorten<br />
Baden med en syster och den tio veckor gamla<br />
sonen Franz xaver:<br />
”Genast efter Din avsegling spelade jag två partier<br />
biljard med herr von Mozart, han som skrivit operan<br />
(Trollflöjten) för herr Schikaneders teater. Sedan sålde<br />
jag min häst för 14 dukater. Så bad jag värdshusvärden<br />
kalla på Primus, som kom med svart kaffe, så rökte jag<br />
en härlig pipa. Efter <strong>det</strong> instrumenterade jag nästan<br />
hela Stadlers rondo…”<br />
Anton Stadler hette han. En av Mozarts bästa vänner<br />
i Wien. Tre år äldre. Tydligen en förstklassig musiker<br />
som dessutom lät ”förlänga” sin klarinett med några toner<br />
i basen: totalt fyra oktavers omfång fick han på så<br />
vis. När konserten trycktes tio år efter Mozarts död fick<br />
man försöka trolla bort de icke allmängiltiga noterna.<br />
Det förbättrade inte precis musiken. Vi talar nu om<br />
Mozarts sista stora fullbordade komposition; han blev ju<br />
aldrig färdig med sitt Requiem.<br />
Stadler fanns kvar i Prag dit han rest med Mozart<br />
för att ”sitta in” i orkestern som skulle spela kröningsoperan<br />
Titus mildhet. Han hade några svåra partier att<br />
spela i ett par arior: motstämmor. 16 oktober 1791 gav<br />
Stadler konsert på teatern i Prag. Man kan misstänka<br />
att den purfärska musiken hunnit fram redan då. Vi vet<br />
säkert att han visade fram den några år senare i Riga.<br />
År 1801 trycktes den alltså. ändå har man bara lyckats<br />
bekräfta ett fåtal framföranden under de första 50<br />
åren. Först var den kanske för svår, och rätt som <strong>det</strong> var<br />
hade den blivit gammalmodig – att döma av en riktigt<br />
sur recension i London 1838: ”Perukmusik”. För mycket<br />
kontrapunkt, kanske?<br />
Mozarts första tanke var tydligen att skriva för Stadlers<br />
manipulerade bassetthorn i stället; en halvfärdig<br />
första sats i G-dur finns bevarad. Mot slutet byter den<br />
plötsligt till A-dur. Herrarna måste ha talat med varandra<br />
där i Prag…<br />
Av <strong>det</strong> långa brevet till Constanze (7-9 oktober) förstår<br />
man att Mozart var vid gott mod. Två betalda operor<br />
hade han som gjorde lycka: Titus i Prag, Trollflöjten i<br />
Wien. Han sålde hästen – men lånade ut pengar till<br />
vännen Stadler: 500 floriner läser man i bouppteckningen.<br />
Dem har Stadler fått fan för. Eftervärlden har<br />
brukat anta att Mozart var omgiven av skamliga personer<br />
– från hustrun och nedåt.<br />
Eftervärlden är ingen bra domare men har i alla fall –<br />
på sikt – haft vett att ta till sig Stadlers konsert.<br />
pJotr tJaJkovskiJ (1840-1893)<br />
SYMFoNI NR 6 H-MoLL oP 74 ”PATHÉTIQUE”<br />
Adagio. Allegro ma non troppo<br />
Allegro con grazia<br />
Allegro molto vivace<br />
Finale: Adagio lamentoso<br />
ingemar von heiJne<br />
Jag tror att Pjotr Tjajkovskij var lycklig när han stod på<br />
dirigentpulten i konsertsalen i S:t Petersburg den 28<br />
oktober 1893. Han hade flera gånger under komponeran<strong>det</strong><br />
av den sjätte symfonin skrivit till sina vänner och<br />
14 & 15 sEpTEmBEr<br />
släktingar om hur nöjd han var med verket och hur stolt<br />
han var att han hade kunnat skriva något så bra.<br />
Visserligen hade orkestermusikerna haft synpunkter<br />
på form och innehåll – vilken symfoni slutade med en<br />
så plågsamt allvarlig och långsam sats med en galet<br />
uppsluppen marsch dessförinnan och en andra sats<br />
i ett slags haltande 5/4-delsvals? och med en första<br />
sats som också andas ängslan och hot i sin inledning?<br />
Visserligen hade publiken inte applåderat så entusiastiskt<br />
som han önskat. Den verkade snarare konfunderad.<br />
och ändå tagen. Men jag tror att Tjajkovskij var<br />
lycklig. För i dag när vi hör hans sjätte symfoni med<br />
tidens facit i hand så kan vi uppleva ett slags komprimering<br />
av tonsät<strong>tar</strong>ens livsverk i musiken. Här finns<br />
hans dramatiska, ömsinta och lustiga musik i Svansjön<br />
och andra baletter, hans storslagna sorge- och kärleksmusik<br />
i Eugen onegin och andra operor, hans ryska<br />
vemod i första pianokonserten och andra konserter,<br />
symfonier, sonater och sånger. I nya toner och melodier,<br />
men med samma känslor.<br />
Då kan man kanske förstå varför han berättade för<br />
sin nära vän, den unge systersonen Vladimir Davidov,<br />
att den här symfonin verkligen innehöll ett program,<br />
men att han aldrig, aldrig ville avslöja <strong>det</strong>. Det var för<br />
personligt. Men han berättade att han gråtit mycket när<br />
han skrev den.<br />
Nio dagar efter uruppföran<strong>det</strong> var Tjajkovskij död, 53<br />
år gammal, efter några dagars magsjukdom. Troligen<br />
kolera som gick i staden. Man vet inte säkert. Spekulationernas<br />
vågor gick höga. Den sjätte symfonin har<br />
fått utstå <strong>det</strong> mesta vad gäller varför och hur och därför<br />
den låter som den låter. Men även om Tjajkovskij var<br />
deprimerad och rädd att hamna i fängelset för att han<br />
var homosexuell, inte hade lika lätt för att komponera<br />
längre eller var trött på att resa runt i världen och ta<br />
emot hyllningar och längtade till lugnet i Klin utanför<br />
Moskva, så har den sjätte symfonin gått sina egna vägar<br />
och är en av de mest älskade och spelade symfonierna<br />
över huvud taget.<br />
När brodern Modest kom på namnet Pathétique dagen<br />
efter första framföran<strong>det</strong> skrev Tjajkovskij genast<br />
ner <strong>det</strong> på partituret. Inte vårt svenska nedsättande<br />
ord ”patetisk”, utan dess franska och ryska betydelse:<br />
passionerad, fylld av känslor och lidande. Därför talar<br />
symfonin till oss alla. och därför tror jag att Tjajkovskij<br />
var lycklig när han stod där på dirigentpulten omsluten<br />
av den musik som är den ärligaste och mest smärtsamma<br />
han skrivit.<br />
gunilla petersén<br />
41
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
42<br />
Foto Anna Hult<br />
krister petersson<br />
Trumpeten var Krister Peterssons första instrument<br />
men han bytte till horn när han var nio år. Efter studier<br />
på Musikhögskolan i Göteborg arbetade han i Gävle<br />
symfoniorkester innan han blev hornist i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>. Krister Petersson undervisar också i horn<br />
vid Musikhögskolan i Arvika.<br />
ingrid kornfält Wallin<br />
1987 anställdes Ingrid Kornfält Wallin i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>. Hon utbildades på musikhögskolan i<br />
Malmö där hon bland annat studerade för Thomas Sundén.<br />
Hon bedrev också studier i London. Ingrid Kornfält<br />
Wallin har även spelat med regionmusiken i Ystad och i<br />
Helsingborgs symfoniorkester.<br />
diCk gustavsson<br />
lisa ford<br />
23 sEpTEmBEr<br />
Efter studier för Thomas Kjelldén vid Malmö musikhögskola<br />
anställdes Dick Gustavsson som hornist i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>, 20 år gammal. Han har periodvis<br />
också arbetat på Kungliga operan, vid Det Kongelige<br />
i Köpenhamn samt i Helsingborgs symfoniorkester.<br />
Sedan 15 år är Dick Gustavsson adjungerad professor i<br />
horn vid Kungliga musikhögskolan i Stockholm.<br />
Sedan 1994 är Lisa Ford stämledare för hornsektionen<br />
i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Hon tog examen vid Interlochen<br />
Arts Academy i Michigan och Norges musikhögskola<br />
och spelade därefter i San Diegos symfoniorkester, vid<br />
Baltimoreoperan och i Florida West Coast Symphony<br />
innan hon 1993 började i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Som<br />
solist har Lisa Ford gästat flera orkestrar. Hon är också<br />
aktiv som kammarmusiker samt medlem i <strong>Göteborgs</strong>ensemblen<br />
Gageego! I våras var Lisa Ford gästande<br />
stämledare i Los Angeles Philharmonic på Gustavo<br />
Dudamels inbjudan. Lisa Ford undervisar även i horn på<br />
Högskolan för scen och musik vid <strong>Göteborgs</strong> universitet.<br />
Foto M P Fogelberg<br />
43
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
fredag 23 september kl 18.00<br />
adams SLoNIMSKY’S EARBox 14 min<br />
sChumann KoNSERTSTYCKE FÖR<br />
FYRA HoRN oCH oRKESTER 18 min<br />
paUs<br />
mendelssohn SYMFoNI NR 3 ”DEN SKoTSKA” 38 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT GUSTAVo DUDAMEL<br />
LISA FoRD, DICK GUSTAVSSoN,<br />
INGRID KoRNFäLT WALLIN &<br />
KRISTER PETERSSoN horn<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Per Enoksson & Sara Trobäck Hesselink<br />
John adams (f 1947)<br />
SLoNIMSKY’S EARBox<br />
Slonimsky’s Earbox komponerades 1995 på beställning<br />
av Halléorkestern i England och oregons symfoniorkester<br />
i USA. Stycket är tillägnat dirigenten Kent<br />
Nagano, en gammal vän och ständig supporter. Kent<br />
Nagano dirigerade världspremiären i Bridgewater Hall<br />
i Manchester den 12 september 1996. Den amerikanska<br />
premiären dirigerades av James De Preist , en annan<br />
vän och förespråkare som också framförde verket<br />
året därpå med Bostons symfoniorkester.<br />
Slonimsky’s Earbox utgjorde en viktig vändpunkt i<br />
min orkestermusik då <strong>det</strong> kom efter en period av harmoniska<br />
och kontrapunktiska experiment som inleddes<br />
av The Death of Klinghoffer och vidareutvecklades i<br />
kammarsymfonin och violinkonserten. Det nya stycket<br />
tycks nu i efterhand ha pekat mot en lyckad förening<br />
av den äldre minimalisttekniken (upprepade motiv,<br />
stadiga bakgrundspulser och stabila harmoniska block)<br />
och <strong>det</strong> mer komplexa och aktiva stämarbetet i styckena<br />
efter Klinghoffer. Modellen för <strong>det</strong>ta stycke var den<br />
explosiva inledningen av Stravinskys tondikt Näktergalens<br />
sång; <strong>det</strong> sätt på vilket Stravinskys orkester briserar<br />
i en lysande eruption av färger, former och klanger.<br />
Jag tilltalades också av Stravinskys användande av<br />
modala skalor, en praxis som säkerligen kom från hans<br />
ryska rötter men som han kort därefter övergav. Jag<br />
har länge ansett att ryssarna – inte bara Stravinsky<br />
utan tonsät<strong>tar</strong>e som Skrjabin och Tjerepnin – påbörjade<br />
något viktigt när de använde modala skalor och<br />
harmonier, en riktning som dessvärre trängdes åt sidan<br />
av mer inflytelserika skolor som neoklassicismen och<br />
serialismen.<br />
En annan ryss, Nicholas Slonimsky, som i USA mest<br />
var känd som den slagfärdige förfat<strong>tar</strong>en bakom flertalet<br />
böcker om musik, hade 1947 samlat ett omfattande<br />
44<br />
kompendium av skalor och melodimönster i boken The<br />
Thesaurus of Scales and Melodic Patterns. Slonimsky<br />
var en man med häpnadsväckande förmågor. Han hade<br />
ett fullständigt fotografiskt minne och kunde återge<br />
något han läst för 40 år sedan in i minsta <strong>det</strong>alj. Han<br />
blev över 100 år gammal och hans livstid omfattade<br />
tsartidens S:t Petersburg där han gick i skolan som<br />
barn och 1990-talets Santa Monica i Kalifornien där<br />
han bodde och där jag lärde känna honom. Hans<br />
memoarer Perfect Pitch (”Absolut gehör”) är vid sidan<br />
av Berlioz memoarer en av de få genuina litterära framställningarna<br />
om musik.<br />
”Slonimsky” i min titel hugfäster inte bara minnet av<br />
hans slagfärdighet och översvallande aktivitet utan också<br />
min tacksamhetsskuld till hans uppslagsverk vars<br />
skalor och harmonier har haft en enastående inverkan<br />
på min musik sedan kammarsymfonin 1992. Earbox är<br />
ett ord som måhända är värdigt Slonimsky själv, en man<br />
som aldrig tröttnade på att mynta egna uttryck.<br />
John adams<br />
robert sChumann (1810-1856)<br />
KoNSERTSTYCKE FÖR FYRA HoRN oCH oRKESTER<br />
Lebhaft<br />
Romanze: Ziemlich langsam, doch nicht schleppend<br />
Finale: Sehr lebhaft<br />
(satserna spelas i en följd)<br />
Revolutionsåret 1849 skulle Schumann tala om som<br />
sitt mest fruktbara. Han var relativt fri från sjukdomstecken<br />
och komponerade ett 30-tal stycken, däribland<br />
den omfattande musiken till Manfred (utom uvertyren<br />
som gjordes klar året före). ändå måste vi betrakta<br />
<strong>det</strong>ta år som en vändpunkt. Nästan alla verk tillkomna<br />
efter <strong>det</strong>ta år skuggas på ett eller annat sätt av en melankolisk<br />
grundstämning och säkert inte bara beroende<br />
på sjukdomen. Den felslagna borgerliga revolutionen<br />
spelade säkert in. För alltid var drömmen om den fria,<br />
liberala, republikanska världen, oavhängig av de feodala<br />
krafterna och kyrkan, slagen i spillror. Med fog kan man<br />
anklaga den sene Schumann för kraftlös täthet, frihet<br />
från humor och marsch på stället, omväxlande med<br />
ständig cirkelgång.<br />
Samtidigt betyder hans sena verk en häpnadsväckande<br />
öppning till framtidens musik, ett föregripande<br />
av nästan allt <strong>det</strong> som kommit att kallas sekelskiftesstämningar.<br />
om en sådan värdering någonsin kommer<br />
att göras bör Konsertstycket för fyra horn och orkester<br />
bli föremål för ett intresse som <strong>det</strong> så sällan spelade<br />
stycket hittills ofta förmenats.<br />
Själv värderade Schumann <strong>det</strong> högt. Han erbjöd<br />
förläggaren Simrock stycket med några ord om att <strong>det</strong>,<br />
så vitt han visste, inte hade några tidigare paralleller.<br />
I ett brev till vännen och tonsät<strong>tar</strong>en Ferdinand Hiller<br />
(1811-1885) beskrev han <strong>det</strong> som något av <strong>det</strong> bästa<br />
han komponerat. Stycket är skrivet för <strong>det</strong> moderna<br />
kromatiska ventilförsedda hornet, medan den stora<br />
orkestern bakom solisterna bland annat innefat<strong>tar</strong><br />
piccolo, två ”hand”-horn och tre tromboner. Sannolikt<br />
var <strong>det</strong> hornvirtuosen Lewy i Dresdens hovkapell som<br />
inspirerade Schumann till stycket. Samma år tillkom<br />
Adagio och allegro för horn och piano samt en samling<br />
sånger för mansröster och fyra horn.<br />
Länge betraktades konsertstycket som praktiskt<br />
taget ospelbart på grund av att förstastämman gick så<br />
högt och var så halsbrytande svår. Det förekom till och<br />
med förslag om att ersätta stämman med trumpet.<br />
I en av de stora Schumannbiografierna – den av Walter<br />
Dahms från 1916 – står <strong>det</strong> rentav: ”Att vilja rädda<br />
hornkonsertstycket för levande musikutövande vore<br />
förlorad kärleksmöda. Det har utgjort Schumanns<br />
försök att fylla den gamla concerto grosso-formen med<br />
nytt innehåll. Men verket lider av alla svårigheter som<br />
måste bemästras. Det höga läget för första hornet gör<br />
varje återgivande till ett nästan omöjligt hasardspel.”<br />
Konsertstycket är i själva verket en fullvärdig hornkonsert<br />
i tre satser, spelade utan paus. De rörliga yttersatserna<br />
med fanfaraktiga, jaktsignalbetonade teman<br />
omväxlande med lyriska partier omramar andra satsens<br />
romans med bred, sensuell melodik, vilken tas upp i<br />
tematisk omarbetning i finalen. Uruppföran<strong>det</strong> skedde<br />
den 25 februari 1850 i Leipzig, nästan jämnt ett år efter<br />
att stycket skrivits.<br />
felix mendelssohn (1809–1847)<br />
SYMFoNI NR 3 A-MoLL oP 56 ”DEN SKoTSKA”<br />
Andante con moto. Allegro un poco agitato<br />
Vivace non troppo<br />
Adagio<br />
Allegro vivacissimo. Allegro maestoso assai<br />
(satserna spelas i en följd)<br />
rolf haglund<br />
Med tillkomsten av Mendelssohns skotska symfoni är<br />
<strong>det</strong> möjligt att följa hur den romantiska kreativiteten<br />
arbetade. Det poetiska elementet låg i centrum, men<br />
var alls inte knutet till språket, utan kunde röra sig<br />
mellan musik, landskap, litteratur och poesi. Därför har<br />
symfonin sammankopplats med alltifrån den dåtida<br />
landskapskonsten till Walter Scotts romaner. Här ska vi<br />
följa spåren av landskap – och historia.<br />
23 sEpTEmBEr<br />
Redan 1829 fick Mendelssohn de första klangidéerna<br />
till symfonin. Det var de stämningsmättade inledningstakterna<br />
som dök upp när han under en turistresa<br />
befann sig i klosterruinerna intill Maria Stuarts slott<br />
Holyrood Palace i Skottland. Det var inte första gången<br />
ett skotskt stämningsläge attraherat Mendelssohn: året<br />
innan hade han i Berlin arbetat på en skotsk sonat för<br />
piano, och <strong>det</strong> var <strong>det</strong> första verk som bar spår av <strong>det</strong><br />
som kommit att kallas Mendelssohns ossianska stil<br />
(efter de berömda dikterna ossians sånger). Men nu<br />
var han alltså på plats, i Skottland.<br />
om s<strong>tar</strong>tpunkten för symfonin kom som en ingivelse<br />
skulle slutföran<strong>det</strong> visa sig vara svårare. Ett par år<br />
senare befann sig tonsät<strong>tar</strong>en i Rom och hade då med<br />
sig symfoniskisserna i bagaget, men endast under den<br />
tidiga vårvintern gick <strong>det</strong> bra att komponera, för när<br />
våren drog fram över lan<strong>det</strong> blev <strong>det</strong> omöjligt för honom<br />
att fortsätta. Som han skrev i ett brev: ”Från 15 april<br />
till 15 maj råder den bästa årstiden i Italien. Vem kan<br />
då förebrå mig att jag inte åter kan försätta mig i de<br />
skotska dimstämningarna?”<br />
Vad finns <strong>det</strong> då för skotska spår i symfonin?<br />
Mendelssohn-biografen R Larry Todd pekar på att<br />
inledningstakterna frambesvärjer stämningsläget i<br />
ruinen medan huvudsatsens gungande 6/8-takt har<br />
likheter med en ballad. Prov på Mendelssohns öra för<br />
den skotska folkmusiken får lyssnaren i scherzot som<br />
förmodligen återspeglar <strong>det</strong> han fick höra i Edinburgh<br />
under sin resa. Kan <strong>det</strong> sedan vara så att Maria Stuarts<br />
tragiska öde sätter sin karaktär på <strong>adagio</strong>ts inledning<br />
som sedan vänder in i ett slags bön? Den fjärde satsen<br />
ger i denna skotska läsning ett prov på den krigiska<br />
och konfliktfulla historia som varit skot<strong>tar</strong>nas (inte<br />
för inte talade Mendelssohn om Allegro guerriero, ett<br />
krigiskt allegro) medan slutliga Allegro maestoso assai<br />
åter anknyter till den skotska musikens särdrag (där<br />
den ”normala” skalans sju toner inskränker sig till fem,<br />
pentatonik).<br />
Den här beskrivningen ska inte förleda någon till att<br />
tro att symfonin låter som en musikalisk reseguide,<br />
med utrymme för turistattraktioner, landskap, historia<br />
och kultur. Nej, <strong>det</strong> symfonin gör är att intonera ett tonfall,<br />
poetiskt, ofta melankoliskt, ibland stridbart. Skotskt<br />
eller inte förstår man ändå att Mendelssohn inte kunde<br />
frammana tonfallet när han satt i Italien, med solen<br />
stekande från himlen.<br />
erik Wallrup, musikkritiker svd<br />
45
ilJettkontoret 031-7265310<br />
boka på nätet: WWW.gso.se<br />
Pianisten Hans Pålsson föddes 1949 i Helsingborg. Han studerade i Köpenhamn och oslo för Robert<br />
Riefling samt vid Musikhögskolan i Hannover för Hans Leygraf. Idag turnerar han över hela världen som<br />
pianosolist. Han har spelat tillsammans med dirigenter som Rafael Frühbeck de Burgos, Esa-Pekka Salonen,<br />
okko Kamu, Neeme Järvi, Jukka-Pekka Saraste och Mario Venzago. Hans Pålsson är sedan 1979 huvudlärare<br />
i piano vid Musikhögskolan i Malmö och sedan 1987 professor vid Lunds Universitet. Han är även<br />
internationellt verksam som gästprofessor vid mäs<strong>tar</strong>klasser, bland annat vid musikhögskolorna i Hamburg,<br />
Frankfurt, Bremen, Stockholm, Göteborg, Helsingfors (Sibeliusakademien), Riga, Århus, London (Royal College<br />
of Music och Guildhall) och Hanoi. Hans Pålsson är också jurymedlem i internationella pianisttävlingar.<br />
Han har givit ut ett stort antal skivor och medverkat i flera TV-program, inte mins den populära serien I döda<br />
mäs<strong>tar</strong>es sällskap. 2002 utkom hans prisbelönta bok Tankar om musik. Hans Pålsson är ledamot av Kungliga<br />
musikaliska akademin.<br />
46<br />
hanS<br />
PÅlSSOn Foto<br />
25 sEpTEmBEr<br />
Andreas Pålsson<br />
47
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
48<br />
söndag 25 september kl 18.00<br />
kammarkonsert Stenhammarsalen<br />
ludWig van beethoven (1770-1827)<br />
PIANoSoNAT NR 12 ASS-DUR oP 26<br />
Andante con variazioni<br />
Scherzo: allegro molto<br />
Marcia funèbre<br />
Allegro<br />
19 min<br />
PIANoSoNAT NR 8 C-MoLL oP 13 ”PATHÉTIQUE”<br />
Grave. Allegro di molto e con brio<br />
Adagio cantabile<br />
Rondo: allegro<br />
17 min<br />
paUs<br />
PIANoSoNAT NR 27 E-MoLL oP 90<br />
Mit Lebhaftigkeit und durchaus mit Empfindung und Ausdruck<br />
Nicht zu geschwind und sehr singbar vorgetragen<br />
14 min<br />
PIANoSoNAT NR 31 ASS-DUR oP 110<br />
Moderato cantabile<br />
Allegro molto<br />
Adagio ma non troppo<br />
18 min<br />
HANS PÅLSSoN piano<br />
PIANoSoNAT NR 12 ASS-DUR oP 26<br />
1802 komponerade han Pianosonat nr 12. Liksom<br />
den kända tredje symfonin, ”Eroican”, innehåller den<br />
såväl variationsform som hjältedyrkan och en framträdande<br />
sorgmarsch, vilket i sonatsammanhang är<br />
något så ovanligt att sonaten ofta kallats ”Sonaten med<br />
sorgmarschen”. Just den satsen kallas ibland ”Marcia<br />
funèbre sulla morte d’un Eroe” – sorgmarsch över en<br />
hjältes död.<br />
Samma år skrev Beethoven också de storslagna 15<br />
pianovariationer som kallas Eroica-variationerna och<br />
kanske är <strong>det</strong> Napoleons politiska framgångar som<br />
bidragit med inspiration till alla dessa verk. Men <strong>det</strong> är<br />
också nu Beethovens svåra depression når sin kulmen<br />
med "Heiligenstadttestamentet", <strong>det</strong> brev i vilket han<br />
<strong>tar</strong> avsked från livet men där han också inser sin plikt<br />
att skänka mänskligheten den konst han bär inom sig.<br />
är <strong>det</strong> han själv som är den döde hjälte han hyllar i sin<br />
sorgmarsch? Ett är säkert, Ass-dursonaten op 26 är<br />
den första i en förnämlig serie som snabbt följdes av<br />
op 27 (med Månskenssonaten) och op 28.<br />
ännu några originella drag dyker upp i sonaten: den<br />
inleds med en variationssats där <strong>det</strong> djupsinniga temat<br />
förändrar både gestalt och karaktär i fem variationer.<br />
Därpå följer scherzo, sorgmarsch och ett musikantiskt<br />
rondo. Det här är alltså en sonat utan en enda sats i<br />
sonatform!<br />
PIANoSoNAT NR 8 C-MoLL oP 13 ”PATHÉTIQUE”<br />
Ludwig van Beethoven komponerade 32 pianosonater<br />
mellan åren 1794 och 1823 och åtskilliga av dem hör<br />
till standardrepertoaren än i dag. Till de mest kända<br />
hör den åttonde sonaten, skriven 1796, den som kallas<br />
”Pathétique”. För en gångs skull härstammar namnet<br />
från tonsät<strong>tar</strong>en själv, till och med i denna franska<br />
stavning: Grande Sonate Pathétique – ”stor lidelsefull<br />
sonat” – tillägnad furst Carl von Lichnowsky.<br />
Beethoven gjorde sig i Wien först känd som en<br />
skicklig pianist med en oöverträffad förmåga att impro-<br />
visera. Han lade tidigt grunden till en ny estetik, vilken<br />
han just vid denna tid formulerade i ett brev: ”Visst är<br />
<strong>det</strong> så att pianospelet är <strong>det</strong> minst utvecklade av alla<br />
instrument. ofta tror man sig höra en harpa … Jag<br />
hoppas att den dagen kommer då harpan och pianot<br />
betraktas som två helt skilda instrument.”<br />
Beethoven skulle med sin egen pianomusik se till<br />
att denna utveckling påskyndades. Han lämnade den<br />
eleganta klassicismen till förmån för en kraftfull musik<br />
som utnyttjar pianots speciella egenskaper. Pathétiquesonaten<br />
kan kanske sägas utgöra själva vägskälet. Formellt<br />
har den mycket kvar av <strong>det</strong> gamla men innehåll<br />
och uttryck hör till en ny tid. En bakgrund till <strong>det</strong>ta är<br />
att Beethoven nu, åren 1798-1799, insåg att dövheten<br />
förvärrades och därmed orsakade skräck och förtvivlan.<br />
Känslorna började göra sig gällande i musiken, vi är på<br />
väg in i romantiken.<br />
PIANoSoNAT NR 27 E-MoLL oP 90<br />
Med sina pianosonater förändrade Beethoven den<br />
övergripande synen på musik, och man kan i dem följa<br />
hans utveckling steg för steg. När han komponerat<br />
sonaterna op 78, 79 och 81 gjorde han en paus på fyra<br />
år. Det var en period av politisk oro då Napoleonkrigen<br />
rasade i Europa. Napoleons trupper stod även i Wien,<br />
men man avdelade en särskild vakt som skyddade<br />
Beethoven!<br />
Det är under <strong>det</strong>ta skede Beethoven 1814 fullbordade<br />
sin korta e-mollsonat op 90. Den tillägnades<br />
greve Moritz von Lichnowsky, bror till ovan nämnde<br />
Carl som strax innan avlidit. Sonaten blev tvåsatsig och<br />
intim, med lyriska och personliga uttryck på ett sätt som<br />
Beethoven gärna ägnade sig åt under denna period.<br />
Att föredragsbeteckningarna är på tyska avslöjar den<br />
oroliga tidens nationella strömningar.<br />
Beethoven experimenterade gärna och sökte nya<br />
konstnärliga vägar. Han sprängde klassicismens ramar<br />
för att hitta nya mönster. När greven sade sig ha svårt<br />
att förstå uppbyggnaden, förklarade Beethoven att<br />
25 sEpTEmBEr<br />
sonaten var en programmusikalisk beskrivning av<br />
grevens kärlekshistoria. Han stod just i begrepp att<br />
gifta sig. Första satsen symboliserade ”kampen mellan<br />
huvud och hjärta”, andra satsen var en ”konversation<br />
med den älskade”. Men man kan också uttrycka saken<br />
mer musikaliskt: första satsen är hållen i en personlig<br />
sonatform och är en stolt pianosats, men ändå ingen<br />
kamp på liv och död. Andra satsen är snarast ett rondo,<br />
vars innerliga melodiska skönhet löper i ett slags evighetsrörelse,<br />
tills den motvilligt dör bort i pianissimo.<br />
PIANoSoNAT NR 31 ASS-DUR oP 110<br />
Sonaten nr 31 i Ass-dur op 110 är den näst sista Beethoven<br />
skrev. Den komponerades 1821 och trycktes<br />
året därpå. Den store, bistre tonsät<strong>tar</strong>en var inne i sin<br />
sista skaparperiod, en period då han döv och avskuren<br />
från omvärlden gärna grävde ner sig i sitt eget musikaliska<br />
grubbleri och hörde en framtidsmusik som ingen<br />
annan kunde ana. Han lät sig inte längre påverkas av<br />
andra tonsät<strong>tar</strong>es framsteg och brydde sig inte om ifall<br />
han ställde krav som varken musiker eller publik kunde<br />
uppfylla. Många gånger reagerade konsertpubliken negativt<br />
på hans sena verk, men man skakade på huvu<strong>det</strong><br />
och tänkte att Beethoven ju själv inte hörde hur tokigt<br />
<strong>det</strong> blev.<br />
Men man bör nog vända på resonemanget. Genom<br />
att helt koncentrera sig på sitt musikaliska material<br />
utan andras inflytande kunde han gå längre än någon<br />
annan gjort, och därmed utforska världar som ingen<br />
annan besökt. På sätt och vis blev han den förste modernisten<br />
– och <strong>det</strong> är <strong>det</strong> som gör att hans sena musik<br />
än idag känns ny, frisk och fräsch. Den trettioförsta<br />
sonaten är ett utmärkt exempel på den sene Beethovens<br />
kompositionsstil. Han skulle ännu ha haft många<br />
år på sig att utveckla pianosonaten som form, men han<br />
skrev alltså bara ytterligare en sonat. Kanske kände<br />
han på sig att han inte kunde komma längre än att bli<br />
en samtida med oss, 2000-talets lyssnare!<br />
stig JaCobsson<br />
49
leonidas<br />
Kavakos<br />
Leonidas Kavakos blev internationellt uppmärksammad redan som tonåring när<br />
han vann Sibeliustävlingen 1985. Den senaste tiden har han bland annat framträtt<br />
som solist med Berlins filharmoniker, Los Angeles Philharmonic och New York<br />
Philharmonic. Leonidas Kavakos är också en uppskattad dirigent. 2007-2009 var<br />
han konstnärlig ledare för Camerata Salzburg. Han har också dirigerat orkestrar<br />
som La Scalas filharmoniker och St Louis Symphony och har utsetts till Artist<br />
in Residence vid South Bank Centre i London, hos Wigmore Hall, Rotterdams<br />
filharmoniker och Tonhalle i Zürich. Leonidas Kavakos har gjort ett stort antal<br />
skivinspelningar. Tillsammans med Camerata Salzburg har han bland annat spelat<br />
in Mozarts fem violinkonserter och Mendelssohns violinkonsert för Sony Classical.<br />
Han har vunnit en Gramophone Award för premiärinspelningen av den ursprungliga<br />
versionen av Sibelius violinkonsert på BIS. Leonidas Kavakos spelar på en<br />
Stradivarius från 1724 som går under namnet Abergavenny.<br />
29, 30 sEpT & 1 oKT<br />
Foto Yannis Bournias<br />
50 51
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
52<br />
torsdag 29 sept kl 19.30<br />
lördag 1 okt kl 15.00<br />
beethoven VIoLINKoNSERT 35 min<br />
paUs<br />
brahms SYMFoNI NR 1 46 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT och solist<br />
LEoNIDAS KAVAKoS violin<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Sara Trobäck Hesselink<br />
Introduktion 29 september kl 18.30 av Karin Knutson<br />
fredag 30 sept kl 18.00<br />
after Work Inklusive mat och dryck efter konserten<br />
brahms SYMFoNI NR 1<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT LEoNIDAS KAVAKoS<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Sara Trobäck Hesselink<br />
ludWig van beethoven (1770-1827)<br />
VIoLINKoNSERT D-DUR oP 61<br />
Allegro ma non troppo<br />
Larghetto<br />
Rondo: Allegro<br />
(satserna två och tre spelas i en följd)<br />
Beethovens violinkonsert uruppfördes i Theater an der<br />
Wien den 23 december 1806 vid ”Eine grosse musikalische<br />
Akademie”, <strong>det</strong> vill säga vid en offentlig konsert<br />
given av en orkester som för tillfället satts samman av<br />
tillgängliga hov-, militär-, kyrko- och stadsmusiker. Det<br />
var alltid svårt att hitta lediga musiker, och att kunna<br />
pricka in dem till ett antal repetitioner var nästan omöjligt.<br />
ofta hölls den enda repetitionen samma dag som<br />
konserten, och resultatet blev förmodligen därefter.<br />
Beethoven hade fått beställning på en violinkonsert<br />
av den tidens stora fiolunderbarn, Franz Clement, som<br />
nu redan hade hunnit bli 26 år gammal och ansedd<br />
konsertmäs<strong>tar</strong>e vid just denna teater i Wien. Vid den<br />
här julkonserten spelades även musik av Méhul, Mozart,<br />
Händel, Cherubini och av solisten själv – en sonat som<br />
han spelade på en sträng och med fiolen uppochnedvänd.<br />
Det var alltså, åtminstone hörd med våra sentida<br />
öron, en både splittrad och märklig tillställning, något<br />
som säkert bidrog till att även kritiken av violinkonserten<br />
blev tämligen negativ. Legenden om att Clement<br />
dessutom skulle ha spelat Beethovens konsert utan<br />
några föregående repetitioner är sannolikt inte alls<br />
sann. Beethoven var själv ingen bra violinist så han<br />
samarbetade mycket nära med Clement under hela<br />
komponeran<strong>det</strong>. Solisten var alltså sedan länge väl<br />
insatt i verket.<br />
Det blev ändå en ovanlig violinkonsert. Beethoven<br />
lät solostämman vara lyrisk och invävd i orkestern.<br />
Att på <strong>det</strong>ta sätt låta formen vara konsertant, men<br />
utformningen symfonisk, var en helt ny syn på konsertformen.<br />
Tidigare hade man ju gjort allt för att lyfta<br />
fram solisten och visa upp hans virtuositet till enklast<br />
tänkbara orkesterackompanjemang. Den här gången är<br />
orkestern jämbördig. Beethoven lägger här med andra<br />
ord grunden för kommande romantiska konserter av<br />
Brahms, Dvorák, Tjajkovskij…<br />
Första satsen är hållen i traditionell sonatform och<br />
börjar med ett motiv i pukorna. Blåsarna presenterar<br />
<strong>det</strong> lyriska huvudtemat, som bearbetas i en lång orkesterintroduktion<br />
innan fiolen växer fram ur kollektivet<br />
först i takt 89. Det betyder att solisten får stå overksam<br />
i tre minuter. Alltsammans är mycket lyriskt, liksom andra<br />
satsens tre variationer. Den satsen hör till <strong>det</strong> mest<br />
poetiska Beethoven komponerat. En passage leder<br />
över till slutrondot, vilket är konsertens enda verkligt<br />
virtuosa sats med ett härligt växelspel mellan solist och<br />
orkester. Musiken är hållen i vad man skulle kunna kalla<br />
”jaktstil”, något som var på mo<strong>det</strong> i den tidens Wien.<br />
Trots att stora violinister som Tomasini sedan spelade<br />
konserten 1812, Baillot 1828 och Vieuxtemps 1838,<br />
kom den inte att stanna på standardrepertoaren förrän<br />
den 13-årige Joseph Joachim spelade den på sin historiska<br />
konsert i London i maj 1844. Man hade ansett<br />
konserten otacksam; <strong>det</strong> fanns konserter som var lät<strong>tar</strong>e<br />
att spela, men som ändå klingade mer briljant. Idag<br />
faller vi inte lika lätt för <strong>det</strong> ytligt glansfulla. Beethovens<br />
djupsinniga tonspråk passar oss bättre.<br />
stig JaCobsson<br />
Johannes brahms (1833–1897)<br />
SYMFoNI NR 1 C-MoLL oP 68<br />
Un poco sostenuto. Allegro<br />
Andante sostenuto<br />
Un poco allegretto e grazioso<br />
Adagio. Più andante. Allegro non troppo, ma con brio<br />
Med sin första symfoni visste Johannes Brahms att <strong>det</strong><br />
gällde att komma upp till bevis. Robert Schumann hade<br />
långt tidigare, innan Brahms ens skrivit något enda<br />
verk för orkester, pekat ut honom som den som skulle<br />
föra in musiken på nya banor. Brahms egna ord om<br />
hur förfärligt <strong>det</strong> är att höra stegen från jätten Beethoven<br />
bakom sig är berömda. Samtidigt gjorde han inte<br />
situationen ett dugg lät<strong>tar</strong>e genom att underteckna en<br />
stridsskrift mot Wagner och den nytyska skolan 1860.<br />
Det var s<strong>tar</strong>tpunkten på striden mellan wagnerianer<br />
och brahmsianer.<br />
Här blev striden om <strong>det</strong> man symboliskt skulle kunna<br />
kalla "Beethoven-bysten" avgörande. Wagner hade<br />
nämligen hävdat att hans allkonstverk var den logiska<br />
fortsättningen på den utveckling som nått sin tidigare<br />
höjdpunkt med Beethovens nionde symfoni. Wagners<br />
musikdrama var helt enkelt framtiden. Att Brahms vände<br />
sig tillbaka direkt till Beethovens symfonier – dels till<br />
femte, dels till nionde symfonin – har ibland uppfattats<br />
som ett konservativt drag, men <strong>det</strong> är riktigare att se<br />
<strong>det</strong> som ett sätt att vrida just Beethoven ur händerna<br />
på Wagner.<br />
Femmans inflytande över Brahms första symfoni<br />
ligger i den närmast arketypiska formen för hur en<br />
afTEr worK<br />
i KonsErThUsET<br />
Ni vet vad man vill ha på en After Work: något gott att äta och<br />
dricka, schysst mingel, en mysig miljö och bra priser. Allt <strong>det</strong>ta<br />
kan många trevliga etablissemang på Avenyn erbjuda men<br />
<strong>det</strong> är bara Konserthuset som har <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
Gör som så många andra: gå på en timmes konsert och njut<br />
av den sköna stämningen vid våra After Work-kvällar.<br />
Konsert, mat och dryck för endast 300 kr.<br />
Konserten s<strong>tar</strong><strong>tar</strong> kl 18 med efterföljande mat och mingel<br />
ca kl 19.<br />
kommande after Work-kvällar:<br />
30 september & 11 november 2011<br />
10 februari & 2 mars 2012<br />
29, 30 sEpT & 1 oKT<br />
mollsymfoni går från mörker till ljus, från c-moll till<br />
C-dur. Nian fick bidra med mer: brospannet som löper<br />
från de stort upplagda yttersatserna, där finalen har en<br />
långsam introduktion som går från tragedi till jubelsång<br />
– en jubelsång som dessutom lånar drag ifrån föregångaren.<br />
Just här ligger <strong>det</strong> moment som gör att man<br />
kan säga att Brahms försöker visa sin arvsrätt: i stället<br />
för att som Beethoven låta jubelsången inkludera den<br />
mänskliga rösten (An die Freude) vill han utföra samma<br />
förvandlingsnummer inom den instrumentala musikens<br />
ramar. Den konservative visar sig i sin konservatism<br />
vara progressiv.<br />
På ett mer personligt plan låter Brahms också förhållan<strong>det</strong><br />
till paret Schumann ingå i väven. Analytiskt<br />
har <strong>det</strong> visats att ett motiv Robert Schumann i sina<br />
kompositioner knutit till sin hustru Clara återfinns i<br />
en rad av symfonins motiv (första gången man hör <strong>det</strong><br />
är i de djupa stråkarnas motstämma till huvudtemat<br />
i första satsens allegro). Det skulle göra symfonin till<br />
Brahms ”Clara-symfoni”, vilket kanske är att ta i, men<br />
helt säkert är att horntemat som bryter av dunklet i<br />
finalens inledning hade tecknats ner på ett vykort<br />
Johannes skickade till Clara 1868. Han skulle ha<br />
hört <strong>det</strong> i Alperna, spelat på alphorn, och skickade<br />
<strong>det</strong> nu som gratulation på hennes 49-årsdag. 1876,<br />
åtta år senare, fanns <strong>det</strong> med i den nu fullbordade<br />
symfonin. Den hade han börjat få i tankarna i mitten<br />
av 1850-talet då han av Schumann korats till den som<br />
skulle stå för musikens framtid.<br />
erik Wallrup, musikkritiker svd<br />
53
BILJETTKONTORET bilJettkontoret 031-7265310 031-7265310<br />
BOKA boka PÅ på NÄTET: nätet: WWW.GSO.SE<br />
WWW.gso.se<br />
Varför ser vår tolkningstradition ut som den gör inom<br />
konstmusiken? och vem, eller vad, är <strong>det</strong> som sätter<br />
gränserna för <strong>det</strong> som anses möjligt i en musikalisk<br />
interpretation? Vad är <strong>det</strong> som gör att man till exempel<br />
inom teatern kan ha ett betydligt vidare tolkningsbegrepp<br />
än <strong>det</strong> vi har inom musiken när man tänker sig<br />
nya iscensättningar av den klassiska repertoaren? En<br />
teaterregissör kan ändra, eller helt ta bort, en mening,<br />
eller i vissa fall till och med en hel scen, som framstår<br />
som gammaldags för dagens publik och därigenom<br />
kanske försvårar för pjäsens centrala budskap att nå<br />
fram. Jag ser idag ingen anledning till varför <strong>det</strong>ta inte<br />
skulle kunna gälla även för musikaliska berättelser<br />
i form av partitur. Så kallad absolut musik är också<br />
byggd kring en narrativ idé som utvecklar sig runt<br />
några centrala musikaliska idéer. Form och innehåll är<br />
givetvis nära förbundna med varandra, men <strong>det</strong> behöver<br />
inte betyda att <strong>det</strong> skulle finnas en, och bara en,<br />
lösning på hur dessa centrala musikaliska temata kan<br />
realiseras och iscensättas.<br />
Genom att presentera nyuppsättningar av Beethovens<br />
femte symfoni och Albinonis Adagio vill jag<br />
belysa några av dessa frågeställningar. Båda verken<br />
är ju mycket allmänt kända och på lite olika grunder<br />
upptagna i vår gemensamma kulturkanon. Beethovens<br />
femma som själva den klassiska musikens symbol. Ett<br />
verk som återupprepas gång på gång och då inte så<br />
sällan i sin egenskap av signalvärde för hela den klassiska<br />
traditionen. ”Albinonis” <strong>adagio</strong> bär en lite annan<br />
kulturell roll. Adagiots melankoliska musik har blivit till<br />
både hög- som lågkulturellt allmängods och därigenom<br />
mycket spridd. Musiken finns i en rad versioner på olika<br />
samlingsskivor, allt från barocksamlingar till konceptskivor<br />
som Lugna stunder etcetera. Vi hör den i hissar<br />
och på varuhus, i konserthus och i olika populärmusikaliska<br />
sammanhang. Den ingår helt enkelt i den<br />
ljudtapet som omger oss.<br />
54<br />
BeethOVen OCh<br />
Genom att här presentera två olika tolkningsstrategier<br />
under ett och samma konserttillfälle så får ni i<br />
publiken en möjlighet att reflektera kring frågan om<br />
musikalisk tolkning i en vidare mening. Genom att<br />
orkestrar världen över hela tiden återupprepar vår klassiska<br />
musikaliska kanon så finns <strong>det</strong> enligt min mening<br />
ett stort behov av nya interpretatoriska strategier. Detta<br />
är givetvis inget mål i sig utan ett sätt att musikaliskt<br />
förnya och aktualisera repertoaren.<br />
originalverken försvinner ju inte i och med <strong>det</strong>ta<br />
utan kan då istället bilda en aktiv relief mot vilken olika<br />
tolkningar värderas. Nu kanske någon vill hävda att <strong>det</strong><br />
redan presenteras olika tolkningar av olika dirigenter.<br />
och <strong>det</strong> stämmer ju, men <strong>det</strong> är inom en väldigt<br />
smal tolkningsram uttolkaren vanligtvis kan röra sig.<br />
Den ramen bör vidgas så att musiken inte riskerar att<br />
förstelnas av virtuositet och sökan<strong>det</strong> efter <strong>det</strong> perfekta<br />
framföran<strong>det</strong>.<br />
I Beethovenuppsättningen har ett av målen varit att<br />
få musiken att klinga på nytt. Att få den att i en viss<br />
mening uppfattas som den gjorde för en publik vid uruppföran<strong>det</strong><br />
då ingen riktigt visste hur musiken skulle<br />
utveckla sig. Den nya versionen tonar också ner lite av<br />
den heroiska ansatsen i originalet och för fram mer av<br />
de klangliga och sökande dragen i musiken. Det blir<br />
till en något mer tvekande, och kanske nutida, historia<br />
runt jagets frigörelse och position än den Beethoven<br />
föresatte sig att berätta.<br />
Nyuppsättningen av ”Albinonis” Adagio har resulterat<br />
i ett verk med titeln Melancholia, skrivet för orkester,<br />
oboe och gi<strong>tar</strong>r. Jag har utgått från de Albinonifragment<br />
som den italienske musikforskaren Remo<br />
Giazotto hittade efter andra världskriget, och låtit dem<br />
ta en lite annan väg än de gjorde när han själv fullföljde<br />
Albinonis anteckningar. Fragmentet bestod enligt<br />
Giazotto av en baslinje med ackordhänvisningar, så<br />
kallad generalbas eller besiffrad bas, samt sex takter<br />
kalendarium<br />
6 & 7 oKToBEr<br />
albinoni i nYtt lJus<br />
av melodin. Dessa skisser hänförde han i sin tur till vad<br />
som skulle ha blivit en sats i en triosonat av Tomaso<br />
Albinoni (1671-1751). Titeln Melancholia inspirerades<br />
bland annat av ett avsnitt i Karin Johannissons bok<br />
Melankoliska rum. I kapitlet Senmodern melankoli (vit)<br />
skriver hon:<br />
”När Freud definierar skillnaden mellan sorg och melankoli<br />
utspelar sig denna skillnad just kring tomheten.<br />
”Vid sorgen är <strong>det</strong> världen som blivit fattig och tom, vid<br />
melankolin är <strong>det</strong> jaget självt.” (Sigmund Freud, Sorg<br />
och melankoli) Konsumtionssamhället kan leva högt<br />
på <strong>det</strong>ta klassiska melankolitema: ändlös längtan att<br />
tillfredsställa och ändlös tomhet att fylla med substitut.<br />
En avskalad vit färg läggs över verkligheten, ett blankt<br />
ljus utan skuggor.”<br />
”Det bräckliga jaget i en bräcklig värld är nuets mest<br />
repeterade tema (och <strong>det</strong> är bara motvilligt som jag<br />
återrepeterar <strong>det</strong> här). De stora berättelserna om Gud,<br />
världsfreden, framsteget och folkhemmet är slut och<br />
ingen ny kan överbrygga upptrappade konflikter och<br />
ökade skillnader. Marknadssamhället sluter sig om<br />
jaget som en bur. Det kulturkritiska samtalet kretsar<br />
kring depressionens uttryck: fantasier om våld, död och<br />
flykt, vitböcker om sorg, sjukdom och självskadebeteende,<br />
nostalgi och virtuella världar som flyktrum.”<br />
Inom teatern har nyuppsättningarna av klassiska<br />
verk fått en bredare tolkningsram under de senaste 50<br />
åren och <strong>det</strong> är nu tid att också vidga horisonten inom<br />
konstmusiken. Vår vördnad inför den musikaliska texten<br />
har fram till nu utgjort ett hinder för möjligheten att föreställa<br />
oss genuint alternativa tolkningar av partituret.<br />
Det är alltså dags att bryta upp idén om att partituret<br />
är den enda autentiska versionen av de ingående<br />
musikaliska idéerna. På så vis kan vi höja temperaturen<br />
i den alltjämt pågående dialogen mellan partituret<br />
och interpreten, och erkänna <strong>det</strong> faktum att den allra<br />
största delen av musiken skapas i den översättningsakt<br />
som utgörs av <strong>det</strong> musikaliska framföran<strong>det</strong>.<br />
TExT ANDERS HULTQVIST<br />
Tonsät<strong>tar</strong>en Anders Hultqvist skriver om sina nya<br />
projekt för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
55
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
<strong>Carolina</strong> grinne<br />
oboisten <strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong> är sedan mars alternerande<br />
stämledare i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> som hon spelade<br />
första gången med 2009. Hon utbildades i musikklass<br />
och musikgymnasium i hemstaden Norrköping samt<br />
vid Musikhögskolan i Göteborg och Kungliga musikhögskolan<br />
i Stockholm. Hon var tio år när hon började<br />
spela oboe för Bo Öjebo som hon senare blev kollega<br />
med i Norrköpings symfoniorkester. <strong>Carolina</strong> <strong>Grinne</strong><br />
har också arbetat på Kungliga operan och spelar gärna<br />
kammarmusik när tillfälle ges.<br />
56<br />
stefan östersJö<br />
Gi<strong>tar</strong>risten Stefan Östersjö är en av Sveriges mest<br />
framstående solister inom den nya konstmusiken.<br />
Sedan sin första solo-CD som erhöll en svensk Grammis<br />
1997 har han kontinuerligt spelat in soloalbum<br />
och kammarmusik samt turnerat i Europa, USA och<br />
Asien. Han har arbetat som solist med dirigenter som<br />
Lothar Zagrosek, Peter Eötvös, Pierre-André Valade,<br />
Mario Venzago, Franck ollu och Tuomas ollila. Under<br />
de senaste tio åren har Stefan Östersjö arbetat för<br />
att få fram ny repertoar och nya användningsätt för<br />
stränginstrument från olika kulturer och världsdelar.<br />
Han bedriver sedan 2002 konstnärlig forskning vid<br />
Musikhögskolan i Malmö och sedan 2009 också vid<br />
orpheusinstitutet i Gent. Han har publicerat artiklar i<br />
många olika sammanhang och föreläst och lett mäs<strong>tar</strong>klasser<br />
i USA, Asien och Europa.<br />
andreW manZe<br />
Under senare<br />
år har Andrew<br />
Manze trätt fram<br />
som en av de mest<br />
inspirerande och<br />
spännande dirigenterna<br />
i sin generation.<br />
Han vurmar för<br />
musik från barocken<br />
till våra dagar och hans<br />
stora repertoarkännedom<br />
kombinerad med en<br />
skicklighet att förmedla sina idéer<br />
har gjort honom populär hos såväl<br />
orkestermusiker som publik.<br />
Andrew Manze började spela fiol<br />
som 10-åring. Han utvecklade en<br />
förkärlek för barockmusik och<br />
spelade under studietiden i en barockensemble.<br />
Under 1990-talet<br />
började Andrew Manze ägna mer<br />
tid åt dirigering. Han har varit biträdande konstnärlig<br />
ledare för The Academy of Ancient Music och<br />
konstnärlig ledare för The English Concert 2003-<br />
2007. Sedan 2006 är han chefdirigent för Helsingborgs<br />
symfoniorkester. Andrew Manze är ofta<br />
anlitad som gästdirigent för orkestrar och ensembler<br />
runt om i världen, bland dem Deutsches Symphonie-<br />
Orchester Berlin, Münchens filharmoniker, Kungliga<br />
filharmonikerna, Mahler Chamber Orchestra och<br />
Seattle Symphony. Han är även musikskribent samt<br />
6 & 7 oKToBEr<br />
har spelat in ett flertal<br />
uppmärksammade skivor med Helsingborgs symfoniorkester,<br />
bland dem Beethovens Eroica-symfoni<br />
(Harmonia Mundi) och Stenhammars pianokonserter<br />
med pianisten Seta Tanyel (Hyperion). Brahms fyra<br />
symfonier är klara för utgivning på CPO. Tidigare i år<br />
erhöll Andrew Manze <strong>det</strong> prestigefyllda Rolf Schockpriset<br />
på 500 000 kr i Stockholm.<br />
Foto Sven Lorenz<br />
57
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
torsdag 6 okt kl 19.30<br />
fredag 7 okt kl 18.00<br />
beethoven SYMFoNI NR 5 i nyuppsättning<br />
av Anders Hultqvist 20 min<br />
hultqvist MELANCHoLIA uruppförande,<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s beställningsverk 21 min<br />
paUs<br />
stenhammar SYMFoNI NR 1 53 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT ANDREW MANZE<br />
CARoLINA GRINNE oboe<br />
STEFAN ÖSTERSJÖ gi<strong>tar</strong>r<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Per Enoksson<br />
ludWig van beethoven (1770-1827)<br />
SYMFoNI NR 5 C-MoLL oP 67, ”ÖDESSYMFoNIN”<br />
Anders Hultqvist har gjort en bearbetning av Beethovens<br />
c-mollsymfoni som han själv beskriver på sid 54.<br />
Som relief kan <strong>det</strong> vara intressant att läsa hur man såg<br />
på Beethovens symfoni i början av 1900-talet, för 100<br />
år sedan, när den första gången framfördes av lan<strong>det</strong>s<br />
unga symfoniorkestrar i Stockholm och Göteborg. Så<br />
här skrev en anonym skribent:<br />
”De första konceptionerna av femte symfonien –<br />
<strong>det</strong>ta verk som av Romain Rolland liknats vid en ”klassisk<br />
tragedi” – inföll vid en tid då Beethoven drabbades<br />
av <strong>det</strong> svåra slaget att småningom förlora sin hörsel.<br />
”Din Beethoven”, skriver mäs<strong>tar</strong>en till sin vän Amenda,<br />
”lever mycket olycklig, i kamp med natur och skapare.<br />
Vet, att mitt ädlaste sinne hörseln, mycket försämrats.”<br />
Ur ett djupt och stort lidande framväxte och mognade<br />
långsamt <strong>det</strong>ta verk; med en personlighets hela<br />
etiska viljekraft att övervinna <strong>det</strong> mörka, tragiska ö<strong>det</strong><br />
och i en konstens idealvärld skapa skönhet och glädje,<br />
formades dess överväldigande stegring mot ljus och<br />
seger. Men symfonien är icke en individuell bekännelse,<br />
den återger icke något subjektivt ”program”: den blir<br />
till en mäktig symbol för Beethovens högsta livsåskådning.<br />
De egna livserfarenheterna omsätts i en högre,<br />
allmänmänsklig tanke.”<br />
Här tolkas Beethoven utifrån en romantisk idealism<br />
som jag tror är precis vad Anders Hultqvist vill befria<br />
musiken från. Det är typiskt att en samtida kulturpersonlighet<br />
som förfat<strong>tar</strong>en Romain Rolland nämns,<br />
han var aktuell med den stora romansviten Jean-<br />
Christophe som byggde på Beethovens liv och gav<br />
honom Nobelpriset 1915. Romain Rolland var för övrigt<br />
lärare i musikhistoria vid Sorbonne och organiserade<br />
den första internationella kongressen för musikhistoria<br />
i Paris år 1900. Som akademisk lärare var han med<br />
58<br />
andra ord kollega till Anders Hultqvist och funderade<br />
uppenbarligen mycket över hur Beethoven rätt skulle<br />
uppfattas och tolkas.<br />
anders hultqvist (f 1955)<br />
MELANCHoLIA FÖR oBoE, GITARR oCH oRKESTER<br />
Anders Hultqvist har haft flera framgångar som tonsät<strong>tar</strong>e.<br />
1989 prisbelönades orkesterverket Time and the<br />
Bell vid den Nordiska kompositionstävlingen i Göteborg<br />
och 1995 erhöll Anders Hultqvist lilla Christ Johnsonpriset<br />
för samma stycke. Verket har spelats av orkestrar<br />
över hela världen. Under åren 1996 till 2004 skrev han<br />
en svit om sex verk med olika besättningar, från soloinstrument<br />
till orkester, som <strong>tar</strong> sin utgångspunkt i den<br />
danska poeten Inger Christensens diktsamling Alfabet.<br />
orkesterverket Stone After Stone som ingår i sviten<br />
uruppfördes av <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> 2004 under<br />
ledning av Krysztof Penderecki. Anders Hultqvist var<br />
2003-2005 Composer in Residence vid den svenska<br />
organisationen Contemporary Music and Artists,<br />
CoMA. Kompositionerna på CDn Traces (ruins…) är ett<br />
konstnärligt resultat från denna period.<br />
Anders Hultqvist är en av initiativtagarna till den<br />
konstnärligt genreöverskridande GAS-festivalen, Göteborg<br />
Art Sounds, och var också dess chef 1998-2004.<br />
Parallellt med sitt konstnärliga arbete är han verksam<br />
som utbildningsledare och lärare vid Högskolan för<br />
scen och musik vid <strong>Göteborgs</strong> universitet. Han är också<br />
involverad i de konstnärliga forskningsprojekten In i<br />
bruset – Musikaliska och arkitektoniska undersökningar<br />
av <strong>det</strong> offentliga ljudrummet, samt Mot ett konstmusikens<br />
utvidgade fält som behandlar frågor kring <strong>det</strong><br />
musikaliska verkbegreppet och tolkningens gränser.<br />
Kvällens konsert ingår som en del i <strong>det</strong>ta projekt.<br />
Melancholia är komponerat för orkester och oboe<br />
samt tre gi<strong>tar</strong>rer: elgi<strong>tar</strong>r, preparerad sexsträngad<br />
klassisk gi<strong>tar</strong>r samt elvasträngad bandlös gi<strong>tar</strong>r (glissen<strong>tar</strong>).<br />
I verket har Anders Hultqvist utgått från temat i<br />
Albinonis Adagio som han bland annat varierar med en<br />
syriansk taqsim, en arabisk improvisationsform.<br />
Wilhelm stenhammar (1871-1927)<br />
SYMFoNI NR 1 F-DUR<br />
Tempo molto tranquillo. Allegro<br />
Andante con moto<br />
Allegro amabile<br />
Allegro non tanto, ma con fuoco. Tranquillo<br />
stefan nävermYr<br />
Hur ska man ställa sig till Stenhammars F-dursymfoni?<br />
Tonsät<strong>tar</strong>en drog ju in sitt verk för omarbetning trots<br />
att uruppföran<strong>det</strong> mottogs väl. Några menar till och<br />
med att han refuserat symfonin. Bland förespråkarna<br />
för F-dursymfonin finns internationellt kända dirigenter<br />
som Neeme Järvi och Andrew Manze samt i <strong>det</strong> förflutna<br />
Vaclav Talich, Tor Mann och Sergiu Comissiona.<br />
orkestermusiker framhåller också symfonins många<br />
skönhetsvärden; publiken tycks betagen. Många kända<br />
verk i musikhistorien är förvisso inte guld som glimmar<br />
– och skimret kan av skilda lyssnare uppfattas olika. I<br />
den svenska symfonilitteraturen glimmar Stenhammars<br />
stort anlagda F-dursymfoni särdeles s<strong>tar</strong>kt. Detta verk<br />
har vi inte råd att inte spela.<br />
Tonsät<strong>tar</strong>en, pianisten och dirigenten Wilhelm<br />
Stenhammar hade vid förra sekelskiftet hunnit bli en<br />
av Skandinaviens främsta musikpersonligheter. År<br />
1898 hade han emellertid råkat i en personlig kris<br />
som tonsät<strong>tar</strong>e. Han upplevde sig alltför beroende av<br />
germanska förebilder men ställde sig också tveksam<br />
och avvaktande inför de nya tendenser som övergivit<br />
klassicismens former. I stället koncentrerade han sin<br />
tid på konsertlivet och blev dirigent för Filharmoniska<br />
sällskapet i Stockholm. Under säsongen 1900-1901<br />
var Stenhammar verksam som kapellmäs<strong>tar</strong>e vid<br />
Stockholmsoperan men avstod sedan från en fast<br />
dirigenttjänst tills han 1907 övertalades att bli konstnärlig<br />
ledare för symfoniorkestern i Göteborg. Här kom<br />
han under 15 år att sätta sin direkta prägel på stadens<br />
musikliv.<br />
Hösten 1902 återupptog Stenhammar komponeran<strong>det</strong><br />
på allvar. Det första av hans nya större verk började<br />
ta form: symfonin i F-dur. Arbetet påbörjades i Saltsjöbaden<br />
utanför Stockholm och orkestreringen fullbordades<br />
under sommaren året därpå i en lägenhet inte<br />
långt från den plats där han snart skulle komma att ha<br />
sin huvudverksamhet förlagd: Konserthuset på Heden i<br />
Göteborg. Stenhammars gode vän Tor Aulin svarade för<br />
ett väl förberett uruppförande i Stockholms konsertförening<br />
den 16 december 1903 och ett partitur gjordes i<br />
ordning åt den berömde dirigenten Hans Richter med<br />
Stenhammars förhoppning om att verket skulle bli uppfört<br />
av den förnämliga Halléorkestern i Manchester.<br />
Stenhammar blev plötsligt tveksam: efter uruppföran<strong>det</strong><br />
drog han in symfonin för omarbetning, något som<br />
han aldrig helhjärtat fick tid till. Hösten 1903 hade han<br />
nämligen hört Sibelius nya symfoni, den andra, och blivit<br />
fullständigt överväldigad. Intrycken av Sibelius musik<br />
förde Stenhammars tankar i en ny riktning. De kommande<br />
åren skissade och fullbordade han en rad stora<br />
verk medan symfonin förblev liggande obearbetad, så<br />
när som på några små ändringar. En tid umgicks han<br />
med planer på att ge ut andra satsen separat under<br />
6 & 7 oKToBEr<br />
titeln Nenia (begravningsgudinna i romersk mytologi).<br />
Under en vistelse 1907 i Italien började han i stället<br />
på en orkesterserenad i F-dur och 1915 låg den kända<br />
g-mollsymfonin färdig. Denna kallade Stenhammar<br />
endast ”Symfoni op 34” – alltså ingen notering om<br />
att den skulle vara ”Symfoni nr 2” eller att <strong>det</strong> skulle<br />
finnas någon ”nr 1”. Arbetet som konstnärlig ledare<br />
för orkestern i Göteborg gav honom nya erfarenheter<br />
– Stenhammar introducerade bland annat nya verk av<br />
Mahler och Reger – och dirigentbefattningen begränsade<br />
utrymmet för kompositionsarbete. F-dursymfonin<br />
kom därför att förbli ospelad till efter Stenhammars<br />
död. Vaclav Talich framförde den på nyåret 1931 i<br />
Stockholm och tog då fasta på några ändrade orkestrerings<strong>det</strong>aljer<br />
som Stenhammar hade noterat. Tor Mann<br />
dirigerade <strong>Göteborgs</strong>premiären på Lorensbergsteatern<br />
den 4 mars 1931. Sergiu Comissiona hedrade 100-årsminnet<br />
av Stenhammars födelse med ett framförande<br />
1971. När Neeme Järvi 1982 tillträdde som chefdirigent<br />
för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> stod ett framförande<br />
av F-dursymfonin på önskelistan och han har sedan<br />
dess dirigerat symfonin sammanlagt 14 gånger med<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>, senast 2004, men även med<br />
orkestrar som Chicago Symphony.<br />
Med ett historiskt perspektiv på Stenhammars<br />
utveckling som tonsät<strong>tar</strong>e kan vi idag lät<strong>tar</strong>e acceptera<br />
<strong>det</strong> klara inflytande av Wagner, Brahms och Bruckner<br />
som den s<strong>tar</strong>kt självkritiske Stenhammar ännu inte<br />
gjort sig fri ifrån när han komponerade symfonin.<br />
Hornen spelar genomgående en viktig roll och har<br />
ursprungligen dominerat verket. Den första satsens<br />
långsamma inledning är en romansartad hornsextett<br />
som presenterar ett senare ofta återkommande motiv,<br />
följt av ett stråklegato som också återkommer i finalens<br />
coda. Satsen är byggd i sonatform och har en tyngd<br />
och energi som påminner om Brahms. Andra satsen är<br />
ett sorgmodigt andante med en hymnliknande oboemelodi<br />
som huvudtema. Tredje satsen är ett charmfullt<br />
intermezzo med en avskiljande triodel där en ljuvligt<br />
drömsk klarinettrio hör till symfonins vackraste partier.<br />
Den omfångsrika finalen är en kraftfull sats med ett<br />
stundtals stormigt förlopp, i synnerhet i sonatformens<br />
genomföringsdel. Efter reprispartiet återkommer i slutet<br />
av satsen symfonins lugna inledningsatmosfär varefter<br />
en kort stegring till fortissimo avslu<strong>tar</strong>.<br />
lennart dehn<br />
59
ilJettkontoret 031-7265310<br />
boka på nätet: WWW.gso.se<br />
60<br />
20, 21 & 23 oKToBEr<br />
KriStJan JÄrVi<br />
Dirigenten Kristjan Järvis fantasifulla och nyskapande konsertprogram består av allt<br />
från klassiskt och jazz till världsmusik. Hans engagemang i olika genrer har återspeglats<br />
i samarbeten med Arvo Pärt, Tan Dun, John Adams, Esa-Pekka Salonen, Renée<br />
Fleming, Benny Andersson och många fler. Hans karisma och skicklighet har hyllats<br />
i bland annat New York Times som kallat honom ”en pånyttfödd Leonard Bernstein”.<br />
Kristjan Järvi är en mycket eftertraktad gästdirigent och han framträder regelbun<strong>det</strong><br />
med orkestrar som London Symphony, Staatskapelle Dresden, Bayerska Radions<br />
symfoniorkester och radioorkestrarna i Hamburg och Frankfurt. Han har spelat in<br />
över 30 skivor varav flera har nominerats och vunnit priser. Kristjan Järvi studerade<br />
piano vid Manhattan School of Music och dirigering och piano vid University of Michigan.<br />
Han började sin karriär med att assistera Esa-Pekka Salonen. Kristjan Järvi har<br />
också varit chefdirigent vid Norrlandsoperan.<br />
Foto Peter Rigaud<br />
61
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
62<br />
lars Cleveman<br />
Lars Cleveman utexaminerades från operahögskolan<br />
i Stockholm 1988 och har de senaste åren blivit en av<br />
Sveriges och Europas mest efterfrågade tenorer. I somras<br />
debuterade han i Wagners Ringen i Bayreuth. Utöver hans<br />
många engagemang som operasångare världen över och<br />
som anställd vid Kungliga operan i Stockholm framträder<br />
Lars Cleveman också i verk som Beethovens Symfoni nr 9<br />
samt Verdis Requiem.<br />
Han har spelat in en skiva med arior och medverkar på<br />
Beethovens Symfoni nr 9 (Simax) och Verdis Don Carlos<br />
med Hillevi Martinpelto och Peter Mattei (Naxos).<br />
morten frank larsen<br />
Morten Frank Larsen debuterade på Århus sommaropera<br />
och framträder på Det Kongelige Teater och Den Jyske<br />
opera i Århus där han senast medverkade i Beethovens<br />
Fidelio. Frank Larsens operarepertoar är mycket varierad<br />
och rymmer fler än 40 roller från Mozart till nutida musik.<br />
Han har arbe<strong>tar</strong> regelbun<strong>det</strong> på Staatsoper Wien, Wiener<br />
Volksoper och Deutsche oper i Berlin och har även sjungit<br />
i Salzburg, på Teatro Communale i Bologna och Teatro<br />
Massimo på Sicilien. Han tilldelades <strong>det</strong> danska Aksel<br />
Schiøtz-priset 2003 och i nya hemstaden Wien har han<br />
mottagit Eberhard Wächter-medaljen, uppkallad efter den<br />
välkände österrikiske barytonsångaren.<br />
Zhang meng<br />
Den kinesiske musikern Zhang Meng är en av sitt lands<br />
främsta solister på de traditionella kinesiska instrumenten<br />
sheng och xun (blåsinstrument). Han fick redan som liten<br />
lära sig spela sheng av sina föräldrar och har sedan dess<br />
varit en hängiven uttolkare av den kinesiska traditionella<br />
musiken. Zhang Meng studerade sheng och xun för<br />
mäs<strong>tar</strong>en Weng Zhen Fa vid konservatoriet i Shanghai<br />
och har efter avslutade studier vunnit en rad priser och<br />
utmärkelser, bland annat guldmedaljen vid kinesisk TV:s<br />
nationella tävling 2004. År 2009 valde Tan Dun ut honom<br />
som solist på horn, sheng och xun vid uruppföran<strong>det</strong> av<br />
Earth Concerto vid Grafeneggfestivalen i Österrike. Han<br />
har sedan dess turnerat med Tan Dun till Peking, Taipei<br />
och Shanghai.<br />
kenneth franZén<br />
Kenneth Franzén började spela trummor när han var tolv<br />
år och inledde sina slagverksstudier vid Ljungskile folkhögskola.<br />
Han fortsatte vid Musikhögskolan i Göteborg<br />
där han tog sin mastersexamen 1983. Samma år började<br />
han i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och han var även med att<br />
s<strong>tar</strong>ta Gothia slagverksensemble. Vid sidan om <strong>Symfoniker</strong>na<br />
spelar han gärna improvisations- och populärmusik.<br />
Kenneth Franzén framträder i dessa sammanhang regelbun<strong>det</strong><br />
med Curt-Eric Holmquists orkester.<br />
fredrik bJörlin<br />
Slagverkaren Fredrik Björlin har arbetat i <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
sedan år 2000. Dessförinnan var han vid Kungliga<br />
operan i sju år. Han har ett Artist Diploma från The<br />
Cleveland Institute of Music i USA och har även studerat<br />
vid Musikhögskolan i Stockholm. Under sin tid i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> har han bland annat spelat i ett uppmärksammat<br />
framförande av ett Takemitsuverk samt i kammarmusikserien<br />
i Stenhammarsalen.<br />
roger Carlsson<br />
På 1970-talet började Roger Carlsson vikariera i <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>. Som den förste slagverkaren i Sverige<br />
tog han solistdiplom 1982 och samma år anställdes han i<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Han har varit solist på olika nordiska<br />
festivaler och gästat flera symfoniorkestrar. Roger<br />
Carlsson är en av de få i Sverige som spelar cimbalom –<br />
<strong>det</strong> ungerska stränginstrument som spelas med klubbor<br />
– och han framträder regelbun<strong>det</strong> som solist på <strong>det</strong><br />
intrumentet med olika orkestrar i Kodalys orkesterverk<br />
Háry János.<br />
20 kalendarium<br />
& 21 oKToBEr<br />
63
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
torsdag 20 okt kl 19.30<br />
fredag 21 okt kl 18.00<br />
Festkväll för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s Vänner<br />
tan dun EARTH CoNCERTo 32 min<br />
paUs<br />
mahler DAS LIED VoN DER ERDE 59 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT KRISTJAN JäRVI<br />
LARS CLEVEMAN tenor<br />
MoRTEN FRANK LARSEN baryton<br />
ZHANG MENG kinesiska blåsinstrument<br />
FREDRIK BJÖRLIN, RoGER CARLSSoN<br />
KENNETH FRANZÉN slagverk<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Vlad Stanculeasa<br />
I samarbete med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s Vänner<br />
tan dun (f 1957)<br />
EARTH CoNCERTo<br />
of Youth<br />
The Drinking Song of Earth’s Misery<br />
The Drunkard in Spring<br />
Gustav Mahlers Das Lied von der Erde (”Jordens<br />
sång”) har alltid varit mitt favoritverk. Det har sitt<br />
ursprung hos den berömda Tang-dynastins vandrings-<br />
poeter, främst Li Po, och <strong>det</strong> skrevs med sådan inlevelse<br />
och skönhet att <strong>det</strong> varit en ständig inspirationskälla<br />
för mig. Det som berörde mig s<strong>tar</strong>kast i Das Lied<br />
von der Erde var dryckessången mellan Mahler och Li<br />
Po, påverkade av saké, där de sörjer ungdomens och<br />
livets flyktighet och omfamnar den mänskliga tillvarons<br />
soluppgång och solnedgång. omfattningen av<br />
deras elände och andliga strävan rör både min själ och<br />
mitt hjärta och som en åminnelse skapade jag Earth<br />
Concerto (”Jordens konsert”) i dialog med Das Lied<br />
von der Erde. Earth Concerto följer som nummer tre<br />
i naturserien efter Water Concerto och Paper Concerto.<br />
Min tro är att jorden, liksom alla naturelement,<br />
förborgar en djup andlighet som talar ett eget språk<br />
och sjunger och vibrerar nära alla människor. Som<br />
den äldsta kinesiska visdomen säger: människan och<br />
naturen är ett. I samklang med denna filosofi använder<br />
jag ljud från jord- och steninstrument som symboler<br />
för förbindelsen mellan himmel och jord där orkestern<br />
representerar människan. Den antifoniska dialogen<br />
mellan naturens ljud och den mänskliga rösten är,<br />
enligt min övertygelse, jordens sanna sång.<br />
Earth Concerto är komponerad för 99 sten- och<br />
keramikinstrument och stor orkester. Den består av tre<br />
satser vars titlar har likheter med tre satser i Mahlers<br />
64<br />
Das Lied von der Erde, som i sin tur hämtat dem från Li<br />
Pos dikter. Min första sats of Youth (”om ungdomen”)<br />
har sin koppling till Mahlers tredje sats Von der Jugend,<br />
andra satsen The Drinking Song of Earth’s Misery<br />
(”Dryckesvisa om <strong>det</strong> världsliga elän<strong>det</strong>”) motsvarar<br />
Mahlers första sats Das Trinklied vom Jammer der Erde<br />
och den sista satsen The Drunkard in Spring (”Drinkaren<br />
på våren”) korresponderar till Mahlers femte sats<br />
Der Trunkene im Frühling.<br />
Tan Dun med ett<br />
keramikinstrument.<br />
tan dun<br />
gustav mahler (1860-1911)<br />
DAS LIED VoN DER ERDE<br />
Das Trinklied von Jammer der Erde (Li-Tai-Po)<br />
Der Einsame im Herbst (Tchang-Tsi)<br />
Von der Jugend (Li-Tai-Po)<br />
Von der Schönheit (Li-Tai-Po)<br />
Der Trunkene im Frühling (Li-Tai-Po)<br />
Der Abschied (Mong-Kao-Yen, Wang-Wei)<br />
1907 var ett tungt år för Mahler: hans äldsta dotter<br />
Maria, kallad Putzi, avled fyra och ett halvt år gammal<br />
i difteri och scharlakansfeber den 5 juli i Maiernigg.<br />
Makan Alma tog <strong>det</strong>ta hårt och när hon några dagar<br />
efter begravningen undersöktes av läkare sade Mahler<br />
halvt på skämt, halvt på allvar åt doktorn att också undersöka<br />
honom. Han kunde konstatera att Mahler led<br />
av ett svårt medfött hjärtfel. Samma år tog tonsät<strong>tar</strong>en<br />
avsked från Wienoperan, delvis efter påtryckningar från<br />
antisemitiska krafter. Vid den sista konserten dirigerade<br />
han sin andra symfoni och vid den sista operaföreställningen<br />
framfördes Beethovens Fidelio. Mahler avgick<br />
formellt den 17 mars 1907.<br />
Följdverkningarna var enorma, både på <strong>det</strong> fysiska<br />
och psykiska planet. Han slöt sig inom sig själv och<br />
komponerade under denna och nästa sommar sitt mest<br />
personliga och innerliga verk – Das Lied von der Erde<br />
för två sångsolister och orkester baserad på sex gamla<br />
kinesiska dikter utgivna i Hans Bethges samling Den<br />
kinesiska flöjten.<br />
I sin struktur är <strong>det</strong> lika mycket en symfoni som<br />
något annat av hans orkesterverk med vokala inslag.<br />
Men han var mycket vidskeplig. Beethoven, Bruckner,<br />
Schubert, Dvorák – alla hade de avlidit efter att ha skrivit<br />
sin nionde symfoni och Mahler hade nu skrivit åtta.<br />
För att kringgå sitt öde avstod Mahler från att numrera<br />
20 & 21 oKToBEr<br />
verket (en nionde symfoni komponerades trots allt de<br />
följande somrarna) och gav den undertiteln ”symfoni<br />
för tenor, alt (eller baryton) och orkester”. Han var väl<br />
medveten om sin sjukdom och levde under ständig<br />
dödsångest. Den nionde symfonin skulle också bli hans<br />
sista fullbordade…<br />
Vintern 1907-1908 besökte Mahler New York där<br />
han dirigerade på Metropolitan. Den efterföljande<br />
sommaren tillbringade han i Toblach i Sydtyrolen, en<br />
av alla dessa semesterorter där tyska och österrikiska<br />
tonsät<strong>tar</strong>e komponerat sina finaste verk. Den här<br />
gången kunde han inte ägna sig åt de vanliga stärkande<br />
promenaderna, simning eller cykelturer – allt sådant<br />
han älskade. Kompositionsarbetet kom lika mycket att<br />
bli en inre bearbetning av de egna problemen, och hans<br />
vänner konstaterade att han i september – när sista<br />
satsen väl var fullbordad – blivit lugnare och tålmodigare.<br />
Han hade genom arbetet försonats med sitt öde.<br />
I synnerhet den sista satsen, Avske<strong>det</strong>, är i lika hög<br />
grad som nionde symfonin en sorts rekviem. De upprepade<br />
sista orden, ”ewig, ewig”, är en dröm om ett bättre<br />
liv någon annanstans.<br />
Mahler fick aldrig höra Das Lied von der Erde. Han<br />
hade visat partituret för sin favoritelev Bruno Walter,<br />
vilken blivit djupt gripen – och de diskuterade en del<br />
<strong>det</strong>aljer utan att något framförande kom till stånd. Innan<br />
Mahler hunnit bestämma premiärdatum avled han.<br />
Sex månader därefter uruppförde Bruno Walter verket<br />
i München den 20 november 1911 vid en konsert till<br />
Mahlers minne.<br />
stig JaCobsson<br />
65
2010 utsågs Christina Hörnell till kormäs<strong>tar</strong>e för<br />
<strong>Göteborgs</strong> Symfoniska Kör. Hon är också kormäs<strong>tar</strong>e<br />
vid Kungliga operan i Stockholm sedan 1994. Hon<br />
utbildades vid Musikhögskolan i Stockholm med Eric<br />
Ericson och Kjell Ingebretsen som lärare och har varit<br />
verksam som sångare, bland annat i Eric Ericsons<br />
Kammarkör. Christina Hörnell arbe<strong>tar</strong> som lärare vid<br />
dirigent- och kyrkomusikutbildningar i såväl Sverige<br />
som utomlands och har även dirigentuppdrag hos<br />
ensembler som Radiokören, Dalasinfoniettan och<br />
Vadstenaakademin. 1991-2007 var hon dirigent för<br />
Akademiska kören i Stockholm och 2005 assisterande<br />
kormäs<strong>tar</strong>e vid festspelen i Bayreuth.<br />
<strong>Göteborgs</strong> Symfoniska Kör grundades<br />
av kusinerna Elsa och Wilhelm Stenhammar.<br />
Medlemmarna har en varierande<br />
bakgrund och åldersspridningen<br />
är stor. En del körmedlemmar<br />
har gedigna musikutbildningar<br />
medan andra tagit privata<br />
sånglektioner. Samtliga körmedlemmar<br />
har dock en<br />
stor körvana. Kören har<br />
medverkat vid konserter i<br />
bland annat Royal Albert<br />
Hall och i Canterbury<br />
Cathedral i England.<br />
Tillsammans med<br />
<strong>Symfoniker</strong>na har<br />
kören varit på turné<br />
till såväl Kanarieöarna<br />
som Kina.<br />
Christina hörnell<br />
oCh göteborgs sYmfoniska kör<br />
Foto Anna Hult<br />
JoaChim gustafsson<br />
Dirigenten Joachim Gustafsson har efter sin studietid i Wien etablerat sig som en av<br />
de mest intressanta nordiska dirigenterna. Han delar sin tid mellan konsert- och<br />
operaengagemang och har ett regelbun<strong>det</strong> samarbete med Malmöoperan där han<br />
förra säsongen dirigerade Richard Strauss Rosenkavaljeren och Poulencs Karmelitsystrarna.<br />
Han har också dirigerat på <strong>Göteborgs</strong>operan och Kungliga operan i<br />
Stockholm. I Tyskland har han bland annat engagerats av operorna i Darmstadt och<br />
Ulm. Joachim Gustafsson har blivit speciellt uppskattad som dirigent i den tjeckiska<br />
musiktraditionen där hans framföranden av Dvorák och Janácek rönt stor framgång.<br />
ann-Christine larsson<br />
Sopranen Ann-Christine Larsson anses vara en av de främsta skandinaviska<br />
sångerskorna i sin generation. Hon var mycket tidigt Jenny Lind-pristagare och har<br />
turnerat både i Sverige och USA. Redan under studieåren på Stockholmsoperan<br />
engagerades hon av Drottningholms slottsteater. 1997 gjorde Ann-Christine Larsson<br />
sin tyska debut och engagerades av operan i Bonn där hon arbetade fram till 2002.<br />
Hon har därefter sjungit på <strong>Göteborgs</strong>operan, Kungliga operan i Stockholm och Det<br />
Kongelige i Köpenhamn. Ann-Christine Larsson har också gjort uppmärksammade<br />
framträdanden i Mahlers fjärde symfoni med Paavo Järvi och Brahms Ein deutsches<br />
Requiem med okko Kamu.<br />
kristina hammarström<br />
Mezzosopranen Kristina Hammarström framträder regelbun<strong>det</strong> vid operor som<br />
Châteletteatern i Paris och Staatsoper Berlin. Hennes repertoar innefat<strong>tar</strong> oratorier<br />
av Bach, Händel och Mozart samt operaroller som Penelope i Monteverdis II ritorno<br />
d’Ulisse in patria som hon gjort vid La Monnaie i Bryssel samt Minerva i samma<br />
opera på Staatsoper Berlin med René Jacobs. Hon har gjort octavian i Richard<br />
Strauss Rosenkavaljeren på <strong>Göteborgs</strong>operan samt Rosina i Rossinis Barberaren<br />
i Sevilla och Charlotte i Massenets Werther på Kungliga operan i Stockholm. 2009<br />
gjorde Kristina Hammarström sin debut på La Scala i Händels Alcina som hon också<br />
gjort på Wiener Staatsoper.<br />
gunnar gudbJörnsson<br />
Tenoren Gunnar Gudbjörnsson började sin operakarriär 1988 efter studier i Island<br />
och Tyskland. Han debuterade med den isländska operan och direkt efter debuten<br />
erbjöds han ett kontrakt i Wiesbaden där han stannade till 1995. Efter <strong>det</strong> sjöng han<br />
flera titelroller på opera National de Lyon. Under de senaste tio åren har han sjungit<br />
på stora operahus som Wiener Staatsoper, Münchenoperan, Deutsche oper i Berlin<br />
och Bastiljoperan i Paris. Gunnar Gudbjörnsson har gjort ett stort antal skivinspelningar<br />
samt flera uppskattade TV- och radioinspelningar för bland annat BBC och<br />
Radio France.<br />
petteri salomaa<br />
Barytonsångaren Petteri Salomaas karriär tog fart när han bara 19 år gammal vann<br />
Villmanstrands sångtävling 1981. Han debuterade vid Finlands Nationalopera 1983<br />
som Figaro i Mozarts Figaros bröllop. Han har sjungit ett flertal roller i de stora<br />
europeiska operahusen och på Finlands Nationalopera. Petteri Salomaa har också<br />
uppträtt som konsertsolist tillsammans med de främsta orkestrarna i Norden samt<br />
med flera framstående europeiska och amerikanska orkestrar. Han har medverkat<br />
på över 30 skivinspelningar varav flera har fått internationella utmärkelser.<br />
Han var professor i sång vid Sibeliusakademin 2003-2008 och från 2008 är han<br />
gästprofessor vid Kungliga musikhögskolan i Stockholm.<br />
26 & 28 oKToBEr<br />
67
BILJETTKONTORET 031-7265310<br />
BOKA PÅ NÄTET: WWW.GSO.SE<br />
onsdag 26 okt kl 19.30<br />
torsdag 27 okt kl 19.00 vara konserthus<br />
fredag 28 okt kl 18.00<br />
dvorÁk REQUIEM 1 tim 40 min<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
DIRIGENT JoACHIM GUSTAFSSoN<br />
GÖTEBoRGS SYMFoNISKA KÖR<br />
ANN-CHRISTINE LARSSoN sopran<br />
KRISTINA HAMMARSTRÖM mezzosopran<br />
GUNNAR GUDBJÖRNSSoN tenor<br />
PETTERI SALoMAA baryton<br />
Konsertmäs<strong>tar</strong>e Per Enoksson<br />
Introduktion 26 oktober kl 18.30 av Erik Risberg<br />
68<br />
antonin dvorÁk (1841-1904)<br />
REQUIEM FÖR SoPRAN, MEZZoSoPRAN, TENoR,<br />
BAS, KÖR oCH oRKESTER B-MoLL oP 89<br />
Del 1<br />
Requiem aeternam (solister och kör)<br />
Graduale (sopran och kör)<br />
Dies irae (kör)<br />
Tuba mirum (solister och kör)<br />
Quid sum miser (solister och kör)<br />
Recordare (solister)<br />
Confutatis (kör)<br />
Lacrimosa (solister och kör)<br />
paUs<br />
Del 2<br />
offertorium (solister och kör)<br />
Hostias (solister och kör)<br />
Sanctus (solister och kör)<br />
Pie Jesu (solister och kör)<br />
Agnus Dei (solister och kör)<br />
För körsångare är Antonin Dvoráks storslagna Requiem<br />
en härlig utmaning och en mäktig upplevelse.<br />
Av tretton satser medverkar kören i tolv. Dels sjunger<br />
den ensam med orkestern i två satser, dels är den ofta<br />
uppdelad i separata dam- och herrstämmor. Den för<br />
antingen en dialog med de fyra solisterna eller fyller ut<br />
orkesterklangen under dem med ett ljuvligt spektrum<br />
av toner. I en krävande rytmik och med stor variation<br />
i tonomfång och dynamik har kören en viktig uppgift<br />
inom Dvoráks speciella kännetecken – hans flödande<br />
melodirikedom – inspirerad av hemlan<strong>det</strong> Tjeckoslovakiens<br />
folkmusik, av opera- och symfonisk musik som<br />
han älskade och naturligtvis av bland andra Mozarts,<br />
Cherubinis, Brahms, Berlioz och Verdis rekvier. Hans<br />
gode vän Johannes Brahms har sagt att ”den mannen<br />
har fler idéer än alla vi andra. Av allt <strong>det</strong> han kas<strong>tar</strong> bort<br />
skulle vem som helst av oss kunna plocka ihop sina<br />
huvudteman.”<br />
Särskilt ett tema eller ledmotiv – tonerna F, Gess,<br />
E, F – dyker upp i original eller i variationer genom<br />
hela verket. 120 gånger i alla tolv molltonarterna enligt<br />
musikforskaren Joseph Braunstein. Man hör <strong>det</strong> i<br />
alla satserna – särskilt tydligt i stråkarnas inledning i<br />
första satsen, Requiem aeternam, i trumpetfanfarerna<br />
i Tuba mirum-satsen, i träblåsarna i Quid sum miser, i<br />
bleckblåsarna i Lacrymosa och slutligen åter i stråkarna<br />
i Agnus Dei, i verkets allra sista takter. Det känns som<br />
en trygghet att cirkeln sluts.<br />
Under 1880-1890-talen stod Antonin Dvorák på<br />
höjden av sin karriär. Han bodde i Prag med sin stora<br />
familj, hustrun Anna och sex av nio barn. Tre hade dött<br />
i tidig ålder. Han försörjde familjen som tonsät<strong>tar</strong>e,<br />
dirigent, organist och kompositionslärare vid Pragkonservatoriet.<br />
Han komponerade ständigt och har en<br />
imponerande verkförteckning inom de flesta klassiska<br />
musikgenrer. Noggrannhet och känsla för genomtänkt<br />
formell struktur är grunden i ett varierat och spännande<br />
tonspråk. I hemlan<strong>det</strong> var han till en början inte lika<br />
uppskattad som i Tyskland och Österrike där han fick<br />
allt fler uppdrag att dirigera egna verk. Men <strong>det</strong> var<br />
särskilt engelsmännen som tog honom till sitt hjärta<br />
efter hans framgångar med Slaviska danser och sitt<br />
första stora körverk, Stabat mater, som han dirigerade i<br />
Royal Albert Hall 1884. Han gav konserter med flera av<br />
sina symfonier och solokonserter och fick beställningar<br />
på nya verk. För Birminghamfestivalen den dramatiska<br />
kantaten Spökbruden 1885 och för Leedsfestivalen<br />
oratoriet Sankta Ludmilla 1886. Han blev hedersdoktor<br />
vid Cambridge University.<br />
1888 fick han en förfrågan från Birminghamfestivalen<br />
om han ville komponera att nytt oratorium, helst<br />
till en text av kardinalen J H Newman, The Dream of<br />
Gerontius, som Edward Elgar tonsatte tio år senare.<br />
Men ämnet passade inte Dvorák. I stället valde han den<br />
latinska texten till den katolska dödsmässan Missa pro<br />
defunctis som användes inom liturgin. Han valde tonarten<br />
b-moll och skrev delar av sitt omfattande Requiem<br />
under sina konsertresor till bland annat Ryssland, England<br />
igen och Tyskland. Det var tänkt för en konsertsal<br />
med omfattande solopartier för sopran, alt, tenor och<br />
bas, stor blandad kör och orkester och med paus mellan<br />
satserna Lacrymosa och offertorium.<br />
Det fanns ingen särskild anledning för Antonin<br />
Dvorák att komponera en dödsmässa just vid denna<br />
tid. Stabat mater hade han däremot skrivit efter de tre<br />
26 & 28 oKToBEr<br />
barnens död 1875. Dvorák var en s<strong>tar</strong>kt troende katolik,<br />
kanske kände han att <strong>det</strong> i dödsmässans omfattande<br />
latinska text fanns både de dramatiska och de innerliga<br />
tankar om liv och död som han själv brottades med,<br />
samtidigt som textens många avsnitt – med tillägget<br />
Pie Jesu som inte finns i den liturgiska versionen –<br />
skulle räcka mer än väl till <strong>det</strong> långa och varierade verk<br />
för soli, kör och orkester han längtade efter att skriva.<br />
Den 9 oktober 1891 stod han på dirigentpulten vid<br />
uruppföran<strong>det</strong> i Birmingham. Publikmottagan<strong>det</strong> var<br />
översvallande. Snart spreds verket till Manchester,<br />
Liverpool och London, till hemlan<strong>det</strong> och till USA, först<br />
New York 1892 och sedan Cincinnati May Festival och<br />
Boston. Samma år hade han flyttat till New York med<br />
delar av familjen för att fram till 1895 vara rektor för<br />
National Conservatory of Music. Här fick han ju bland<br />
annat inspiration till sin mest spelade symfoni, ”Från<br />
nya världen”, den nionde.<br />
När han återkom till Prag hyllades han som hemlan<strong>det</strong>s<br />
störste tonsät<strong>tar</strong>e. På senare år har Dvoráks<br />
Requiem upplevt en renässans också i Sverige. Men<br />
<strong>det</strong> framförs ändå inte så ofta som Verdis, Brahms eller<br />
Mozarts rekvier. Det kräver mycket av alla medverkande.<br />
För lyssnaren är <strong>det</strong> aldrig tråkigt. Det finns så<br />
mycket av variation och känsla i både <strong>det</strong> stora och<br />
lilla formatet att man inte lämnas oberörd. Eller som<br />
Dvoráks landsman och tonsät<strong>tar</strong>kollega Leos Janácek<br />
uttryckte <strong>det</strong>: ”Har du varit med om att någon har kunnat<br />
säga just <strong>det</strong> som du har haft på läpparna? Så var<br />
<strong>det</strong> alltid i Dvoráks sällskap. Jag kan säga <strong>det</strong>samma<br />
om hans verk som om hans person. Det var så han med<br />
sina melodier lockade fram vad jag hade på hjärtat.”<br />
gunilla petersén<br />
69
Fråga Stefan<br />
Skicka dina frågor om musik, konserthuset, orkestern och <strong>Symfoniker</strong>nas verksamhet<br />
i allmänhet till vår redaktör Stefan Nävermyr så le<strong>tar</strong> han fram svaren: stefan@gso.se<br />
Varför är podiet så högt i Konserthuset?<br />
Det är svårt att se från parkett.<br />
Lennart, Göteborg<br />
Jag bollar över frågan till Konserthusets<br />
mångårige medarbe<strong>tar</strong>e Johan Björkman<br />
som kan mycket om <strong>det</strong> mesta när<br />
<strong>det</strong> gäller byggnaden.<br />
– Egentligen är <strong>det</strong> inte så högt, 108 cm<br />
för att vara exakt. I andra konserthus<br />
är <strong>det</strong> ofta högre. Jag skulle vilja citera<br />
Nils Einar Eriksson från den bok som<br />
gavs ut när Konserthuset invigdes den<br />
4 oktober 1935: ”Den stora salen är for-<br />
Oftast är satsbeteckningarna på<br />
italienska, ibland på tyska. Nästan<br />
aldrig svenska. Är <strong>det</strong> inte dags att<br />
översätta dessa nu?<br />
Kerstin, Göteborg<br />
Bra fråga. Av tradition används ju<br />
fortfarande satsbeteckningar och föredragsanvisningar<br />
med gamla fina<br />
italienska termer, även av samtida<br />
tonsät<strong>tar</strong>e som exempelvis Daniel<br />
Börtz. Italienskan har helt enkelt<br />
blivit ett internationellt språk på <strong>det</strong>ta<br />
område, ett språk alla musiker förstår.<br />
Vi spelar Mahlers sjunde symfoni i<br />
september och där har tredje satsen<br />
fått beteckningen Schattenhaft. Vad<br />
betyder <strong>det</strong>? Skugglik? Förmodligen.<br />
Men kanske också dimmig. Vet inte<br />
vilka äventyr Mahler varit ute på.<br />
Fjärde satsen kallas Nachtmusik:<br />
mad så, att lju<strong>det</strong> från taket och podiets<br />
sidoväggar reflekteras över åhörarna.<br />
Den bakre väggen är lutande, så att<br />
ljud som träffa denna, reflekteras mot<br />
platserna i fonden och där absorberas.”<br />
Jag tror att <strong>det</strong> skulle bli alltför<br />
mycket direktljud på parkett om podiet<br />
var lägre, och därmed en försämrad<br />
återgivning. Nils-Einar Eriksson hade<br />
inspirerats av Salle Pleyel i Paris, byggd<br />
1927. Parketten stiger i höjd ju längre<br />
bak man sitter och där ser man bättre.<br />
Men <strong>det</strong> är sant, <strong>det</strong> är svårt att se<br />
längst fram.<br />
Andante amoroso. Tyska och italienska i<br />
salig blandning. Det skulle på svenska kanske<br />
bli Kvällsmusik (eller serenad), i gångtakt<br />
(lugnt, varken snabbt eller långsamt)<br />
och kärleksfullt. Begriper inte hur musikerna<br />
omsätter <strong>det</strong>ta i praktiken… Vissa termer<br />
har ju också blivit bärare av ett innehåll som<br />
sträcker sig långt utöver den rena betydelsen,<br />
som <strong>adagio</strong>. Det betyder ju helt enkelt<br />
långsamt på italienska men väcker fler associationer<br />
än så. Tänk på Albinonis Adagio<br />
som Anders Hultqvist resonerar kring på sid<br />
54-55 med anledning av sitt nya verk Melancholia<br />
(”Tungsinthet”, ”Dysterhet”?). Det är<br />
inte helt lätt att översätta titlar och satsbeteckningar<br />
– <strong>det</strong> enklaste är nog att behålla<br />
dem som de är. Det går alltid att slå upp. Jag<br />
rekommenderar den utmärkta Musikordboken<br />
av Gereon Brodin som är oumbärlig i<br />
mitt arbete. Dyker upp på reorna då och då.<br />
Roades av Göran Greiders kommen<strong>tar</strong><br />
i Opus om varför han föredrar<br />
att lyssna hemma framför att gå på<br />
konsert. Inte för att jag håller med,<br />
men diskuterar ni aldrig frackens<br />
vara eller icke vara?<br />
Christina, Västra Frölunda<br />
Göran Greider, ja, Det är lätt att ha en<br />
åsikt men svårare att komma med konstruktiva<br />
förslag. Fracken är orkesterns<br />
uniform och så har <strong>det</strong> varit sedan<br />
1800-talet. Uniformen delar <strong>Symfoniker</strong>na<br />
med militärer, poliser, tåg- och<br />
flygpersonal samt medarbe<strong>tar</strong>e på<br />
McDonalds, sjukhus och spårvagnar.<br />
Något att se upp till?<br />
Skulle musikerna klä sig<br />
som de ville skulle <strong>det</strong> bli<br />
väldigt rörigt på podiet, <strong>det</strong><br />
tror jag ingen vill ha. Uniformen<br />
kan alltid ändras, men till vad?<br />
Vid konserter på dagtid (före kl 18.00)<br />
har männen kostym, <strong>det</strong> fungerar, <strong>det</strong><br />
vet alla som går på vår gröna lördagsserie.<br />
Andra försök har gjorts, bland<br />
annat av London Chamber Orchestra<br />
som på 1990-talet stod upp och spelade<br />
i skjortärmarna. Det gör de inte längre.<br />
Kom med klädförslag – den uppmaningen<br />
ger jag till läsare, musiker och<br />
förståsigpåare i största allmänhet.<br />
70 71
Ny bas<br />
i köket<br />
TExT STEFAN NÄVERMYR FOTO ANNA HULT<br />
Många av er har sett honom förut: han har<br />
arbetat i Konserthusets restaurang i tre år<br />
och har den senaste tiden varit assistent till<br />
restaurangchefen Shachar Isak som byggt upp restaurangen<br />
sedan Konserthuset började driva den i egen regi<br />
2008. Shachar Isak ska nu ägna mer tid åt familjen och<br />
blir pappaledig i ett år för att ta hand om barnen. Martin<br />
Boije välkomnar möjligheten att ta över rodret.<br />
– Det har varit väldigt roligt att få vara med på<br />
den här resan med ”Isak” när verksamheten<br />
utvecklats och funnit sina former. Vi började<br />
blygsamt men har nu en stock stamgäster<br />
som upptäckt att vi har mycket spännande<br />
att erbjuda.<br />
Förbeställningarna har blivit en<br />
succé. Många abonnenter bokar bord<br />
för hela säsongen så har de konsert<br />
och middag klara.<br />
–Vår restaurang har plats för 60<br />
sittande gäster och mitt tips till<br />
alla som vill äta i restaurangen<br />
är att boka några dagar i förväg<br />
eftersom <strong>det</strong> brukar vara högt<br />
tryck på platser samma dag<br />
som konserten, säger Martin<br />
Boije.<br />
Han kommer att arbeta<br />
vidare med restaurangens<br />
vinnande koncept. På<br />
menyn kött och fisk, tre<br />
olika förrättsvarianter<br />
inklusive vege<strong>tar</strong>iskt<br />
och som avslutning<br />
tre desserter<br />
där den alltid<br />
efterfrågade ost-<br />
tallriken är ett stående inslag. Nu blir <strong>det</strong> Martins<br />
jobb att tillsammans med den nye kökschefen<br />
Patrik Matsson komponera nya menyer.<br />
–Vi byter meny ungefär fem gånger per säsong.<br />
Bytet av meny beror på hur tätt orkesterkonserterna<br />
ligger. Vårt mål är att gäster som besöker<br />
restaurangen varje gång <strong>det</strong> är konsert ska ha något<br />
nytt att välja på. Vi utgår från närheten till havet<br />
och den lokala produktionen, gärna ekologiskt.<br />
Självklart lyfter vi fram säsongens råvaror, säger<br />
han.<br />
För Martin Boije är <strong>det</strong> perfekt att arbeta i<br />
<strong>Göteborgs</strong> Konserthus, musikens eget hus. Han<br />
är själv musiker, utbildad vid musikgymnasiet i<br />
Lerum. Huvudinstrument: bas. Så på dagarna (tja,<br />
kvällarna) är han bas på jobbet och på fritiden bas i<br />
åttamannaban<strong>det</strong> Hagaliden. De spelar <strong>Göteborgs</strong>pop<br />
av numera klassiskt märke. Deras nya singlar<br />
finns på Spotify och man kan också se dem live på<br />
YouTube.<br />
Vi visste att Martin Boije satt på ett formidabelt<br />
recept och frågade om han kunde tänka sig att dela<br />
<strong>det</strong> med oss, och <strong>det</strong> gick han med på under förutsättning<br />
att vi inte sprider <strong>det</strong> vidare den närmaste<br />
månaden eftersom han och sambon Camilla tänker<br />
överraska sina vänner med en middag hemma i<br />
Gamlestan. Sorry Martin, vi journalister kan inte<br />
sitta på ett scoop, våra läsare är viktigare. Så bara<br />
för er kommer här ett läckert och säkert tips för en<br />
lyckad festmåltid.<br />
Portabellohat<strong>tar</strong><br />
med hasselbackspotatis och madeirasås<br />
Sätt ugnen på 225 grader.<br />
Skala potatisen och skär skåror i potatisen nästan<br />
hela vägen ner, med en halv cm mellanrum. Använd<br />
gärna en träslev under potatisen för att undvika att du<br />
skär igenom helt.<br />
Lägg en klick smör på varje potatis och lägg dem i en<br />
ugnssäker form. Låt stå i ugnen i 20-25 minuter. Ta<br />
ut dem efter halva tiden och pensla på smöret som<br />
runnit av. Stek svamparna på medelvärme tillsammans<br />
med lök och vitlök och krydda med salt, peppar och<br />
örtkryddor. När löken fått färg, lägg den i svamparna<br />
för att undvika att de bränns.<br />
Ingredienser (4 portioner)<br />
4 stora portabellosvampar<br />
örtkryddor<br />
vitlök<br />
3 schalottenlökar<br />
12 potatisar<br />
ost (gärna lagrad)<br />
ströbröd<br />
1 dl vatten<br />
2 dl matlagningsgrädde<br />
2 dl crème fraiche<br />
1 tärning grönsaksbuljong<br />
2 msk soja<br />
Redning (mjölk + mjöl/maizena)<br />
2-3 msk madeiravin<br />
örtsalt<br />
svartpeppar<br />
smör till stekning och pensling<br />
Ta ut potatisen, pensla ytterligare och strö över ströbröd.<br />
Låt stå i ugnen i ca 10 minuter till.<br />
När svamparna blivit genomstekta, lägg dem åt sidan<br />
på en tallrik.<br />
Häll i vatten i stekpannan och lös upp buljongen.<br />
Tillsätt crème fraiche, matlagningsgrädde och soja.<br />
Låt puttra ett par minuter. Tillsätt sedan redning och<br />
madeiravin. Smaka av och krydda efter smak.<br />
Ta ut potatisen och lägg en skiva ost på varje potatis.<br />
Låt stå i ugnen ytterligare 5-10 minuter.<br />
Lägg tillbaka svamparna i stekpannan och låt ligga i<br />
såsen ett par minuter så de blir varma.<br />
När potatisarna är gyllenbruna och genom”kokta”, ta<br />
ut dem och servera med svamp, sås och gärna en<br />
fräsch sallad!
Still going strong<br />
TExT LOVISA PIHL FOTO ANNA HULT & LOVISA PIHL<br />
I<br />
en naturskön del av Kungsbacka, med utsikt över golfbanan och en lummig skogsdunge<br />
ligger Lennart Hallgrens hus. Det är ett gammalt torp som är utbyggt till<br />
ett långsmalt enplanshus. Byggnaden avslutas med ett stort luftigt rum med höga<br />
fönster där ljuset silas in och faller i strimmor över vackra möbler och stiliga tavlor.<br />
Lennart har bott där sedan 1953. Ännu längre har han varit besökare på konserthuset.<br />
Han är en av de få som minns <strong>det</strong> gamla konserthuset på Heden där han varit på konsert<br />
med Wilhelm Stenhammar som dirigent.<br />
Efter tandläkarstudier i Stockholm flyttade Lennart på 1940-talet tillbaka till<br />
Göteborg och besökte allt of<strong>tar</strong>e konserthuset. Han öppnade egen praktik inne<br />
i staden och gick gärna på konsert när arbetsdagen var över. Han har haft egen<br />
stol sedan 1971 och vissa år har han inte missat en konsert!<br />
Musikintresset började i tonåren. Lennarts mamma var inte särskilt förtjust i<br />
musik och han fick aldrig spela något instrument.<br />
– Kanske var <strong>det</strong> lika bra, jag tror aldrig jag skulle bli nöjd, säger Lennart.<br />
När han i gymnasiet flyttade in i rummet där radion stod började han lyssna<br />
på kammarmusik efter att läxorna var gjorda.<br />
– I början tyckte jag <strong>det</strong> var konstigt och svårt men plötsligt började jag förstå<br />
och uppskatta musiken och en helt ny värld öppnades för mig.<br />
Än idag är den utmaning som <strong>det</strong> innebär att upptäcka ny musik en drivkraft<br />
hos Lennart. Han lyssnar framförallt på 1900-talsmusik och favoritkompositörerna<br />
ändras ständigt. Men ska han nämna någon är Arvo Pärt en stående<br />
favorit. Gustavo Dudamel tycker han är en fantastisk dirigent och en stor inspiratör.<br />
Lennart köper alla Dudamels skivor och filmer. I april fick de två träffas.<br />
– Han var väldigt trevlig, positiv och rolig att tala med men jag hade inte ord att beskriva<br />
hur mycket jag uppskat<strong>tar</strong> vad han gör för den klassiska musiken.<br />
Det stora rummet på husändan lämpar sig väl för att lyssna på musik och akustiken<br />
är mycket bra. Lennart sätter på en skiva och stämningen fyller rummet. Här spenderar<br />
han flera av dagens timmar. Vid sidan av musiken har ridning och golf varit<br />
stora intressen. Nu <strong>tar</strong> han <strong>det</strong> lite lugnare på den fronten men <strong>det</strong> fina med musikens<br />
värld är att den bara växer ju äldre han blir. Lennart är född 1916 och i september<br />
firar han sin 95-årsdag. Den höga åldern märks inte. Han kör fortfarande bil in till<br />
konserthuset, lagar all mat och sköter sin stora tomt. Han äter inga mediciner och har<br />
ingen hörapparat. Men <strong>det</strong> som fascinerar mig mest i mitt möte med Lennart är hans<br />
positiva inställning. Han är nyfiken, intresserad och har glimten i ögat. Han har humor<br />
och upprepar flera gånger att han verkligen tycker om att leva. Trots att hans liv också<br />
inneburit flera svårigheter. Han har förlorat sin hustru och två av sina tre barn, men<br />
<strong>det</strong> har inte fått honom att ge upp. Han fortsätter att sköta hemmet och trädgården.<br />
– Det finns så mycket att uppleva och många saker blir roligare ju äldre man blir. Jag<br />
har alltid skött mig, ätit bra, motionerat och njutit av livet. När jag tog studentexamen<br />
sportade jag så mycket att jag inte vill dricka champagne utan firade kvällen med sockerdricka<br />
och knäckebröd. Men nu var <strong>det</strong> länge sedan jag slutade med sockerdricka,<br />
däremot dricker jag ett glas rödvin varje dag. Förutom den självskrivna musiken är<br />
böcker, matlagning och goda middagar samt dagliga promenader viktiga ingredienser<br />
för att lyckligt liv. Och ett positivt tänkande. Och så klart vackra konsertupplevelser!<br />
”Det finns så mycket att uppleva och många<br />
saker blir roligare ju äldre man blir."<br />
74 75
vi talar skivcomeback<br />
FÖR GÖTEBORGS SYMFONIKER<br />
är den efterlängtad eller… Den första CD-utgåvan med Gustavo Dudamel och<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> på Deutsche Grammophon har kommit. och inte nog<br />
med <strong>det</strong>: Thord Svedlund har spelat in den tredje CDn med orkestermusik av<br />
Mieczyslaw Weinberg för Chandos och Ka<strong>tar</strong>ina Karnéus sjunger Mahler med<br />
<strong>Symfoniker</strong>na under Susanna Mälkkis ledning på BIS. Vi talar om en rejäl skivcomeback<br />
för <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>.<br />
Ingen orkester i Norden<br />
har spelat in så många<br />
skivor som <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>. Under<br />
guldåldern på<br />
1980-talet när CDn<br />
slog igenom och<br />
Neeme Järvi och<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
blev en internationell<br />
kraft att räkna med hyllades<br />
orkesterns Sibeliusprojekt<br />
av kritiker och fackpress<br />
världen över. Kontraktet med Deutsche<br />
Grammophon resulterade i kompletta symfoniutgåvor<br />
av Berwald, Stenhammar, Rimskij-Korsakov,<br />
Borodin, Nielsen och Sibelius. Sjostakovitjs<br />
symfonier nr 11-15 står sig fortfarande väl i<br />
konkurrensen och Tjajkovskijs sex symfonier på<br />
BIS har i den samlade nyutgåvan uppmärksammats<br />
efter förtjänst – Neeme Järvis inkännande<br />
tolkningar har funnit anklang i flera läger.<br />
Och nu sätter samarbetet med Deutsche<br />
Grammophon ny fart med en box om tre CD där<br />
Gustavo Dudamel dirigerar <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
i Bruckners nionde symfoni (CD1), Sibelius<br />
andra symfoni (CD2) och Nielsens symfonier nr<br />
5 & 4 (CD3). Det är liveinspelningar gjorda i<br />
<strong>Göteborgs</strong> Konserthus med den unika atmosfär<br />
och laddning som kännetecknade konserterna<br />
TEXT STEfan nävErmyr<br />
2008, 2009 och 2010. Producent<br />
är Lennart Dehn som<br />
gjort alla <strong>Symfoniker</strong>nas<br />
inspelningar för DG.<br />
– Både Gustavo och<br />
orkestern har varit väl<br />
förberedda och laddade<br />
Thord Svedlund inför uppgiften. Vi har<br />
spelat in genrepen och<br />
konserterna och sedan<br />
redigerat där <strong>det</strong> behövts. Vid<br />
upprepad lyssning är <strong>det</strong> inte<br />
så roligt att höra stamp från podiet<br />
eller irriterande hostningar så <strong>det</strong> har vi<br />
försökt att ta bort. Skräckexemplet var när någon<br />
i publiken fick en utdragen hostattack i <strong>det</strong> långa<br />
klarinettsolot i Nielsens femte symfoni . Den ville<br />
aldrig ta slut. Som tur var hade vi en alternativtagning<br />
som vi kunde laborera med.<br />
Ett tips: hosta i ärmen eller näsduken så dämpas<br />
hostningen 30-40 decibel och blir mindre<br />
störande för övriga konsertbesökare, orkester och<br />
dirigent.<br />
Vid inspelningarna har <strong>det</strong> också avlagts tid<br />
för smärre reparationer i anslutning till konserterna.<br />
Här har man exempelvis kunna trolla bort<br />
de bladvändningar som annars hörs på utsatta<br />
ställen. Ljudteknikern Torbjörn Samuelsson har<br />
gjort <strong>det</strong> arbetet.<br />
– Vi har putsat till där <strong>det</strong> har behövts men i<br />
Lennart Dehn och Gustavo Dudamel lyssnar på en tagning.<br />
princip är <strong>det</strong> mesta på skivorna<br />
liveinspelningar från konserterna.<br />
Det var så här <strong>det</strong> lät.<br />
Inspelningsprojektet med<br />
symfonier och<br />
orkesterverk av den hemlighetsfulle<br />
och produktive Mieczyslaw<br />
Weinberg (1919-1996) på<br />
Chandos har nu kommit till den tredje volymen.<br />
Första CDn innehöll fyra fantastiska konserter<br />
med orkesterns egna musiker som solister: Claes<br />
Gunnarsson cello, Urban Claesson klarinett<br />
och Anders Jonhäll flöjt (två verk). Andra CDn<br />
presenterade symfonierna nr 1 & 7 och på den<br />
senaste CDn får vi höra den tredje symfonin och<br />
en svit ur den omväxlande musiken till baletten<br />
Guldnyckeln. Det är CD-premiär för flera<br />
av verken av denne skicklige tonsät<strong>tar</strong>e som var<br />
kollega och god vän med Sjostakovitj. Serien har<br />
fått mycket positivt mottagande av Gramophone<br />
och volym 1 erhöll den franska tidskriften Diapasons<br />
finaste utmärkelse Diapason d’Or. BBC<br />
Music Magazine skrev om samma skiva: ”Claes<br />
Gunnarsson spelar med enormt schvung… både<br />
Anders Jonhäll och Urban Claesson är övertygande.”<br />
Den andra CDn innehåller symfonierna nr 1<br />
& 7: ”Dirigenten Thord Svedlund och <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> levererar exemplariska framföranden<br />
av båda verken. Understötta av enastående ljud<br />
kan denna utgåva rekommenderas till alla som<br />
uppskattade den första Weinberg-CDn.” (Erik<br />
Levi, BBC Music Magazine). Dirigent är orkes-<br />
"Ett tips: hosta i<br />
ärmen eller näsduken<br />
så dämpas<br />
hostningen 30-40<br />
decibel"<br />
terns violinist Thord Svedlund.<br />
Han brinner för projektet:<br />
– Det här är fantastisk musik<br />
som är okänd för många och jag<br />
är mycket glad över <strong>det</strong> positiva<br />
gensvar inspelningarna fått. På<br />
den senaste utgåvan gör vi den<br />
tredje symfonin som aldrig<br />
tidigare spelats in, <strong>det</strong> är världspremiär. Det finns<br />
så många vackra klanger och känslor att <strong>det</strong> inte<br />
går att värja sig, man blir väldigt tagen av den här<br />
symfonin. I augusti spelar vi in cellokonserten<br />
med orkesterns solocellist Claes Gunnarsson<br />
samt Symfoni nr 20.<br />
Mahlerinspelningarna med Ka<strong>tar</strong>ina Karnéus<br />
och Susanna Mälkki fick av praktiska skäl spelas<br />
in under en längre period 2007-2010 men att<br />
<strong>det</strong> var mödan värt visar slutresultatet. Ka<strong>tar</strong>ina<br />
Karnéus går på djupet i Kindertotenlieder, Rückertsångerna<br />
och Lieder eines fahrenden Gesellen<br />
med sin klangfulla röst och känsliga gestaltning.<br />
Fem i betyg och lovord av Lars Hedblad i Svenska<br />
Dagbla<strong>det</strong>: ”Varsam inlevelse i Kindertotenlieder,<br />
där hennes vackra mezzo spetsas till i den<br />
avslutande oväderssången. Lysande, finkänsligt<br />
orkesterspel av <strong>Göteborgs</strong>symfonikerna under<br />
ledning av Susanna Mälkki.” Lennart Bromander<br />
i Aftonbla<strong>det</strong> är lika imponerad: ”Det är rena magin<br />
när Ka<strong>tar</strong>ina Karnéus beskriver sitt främlingskap<br />
i Ich bin der Welt abhanden gekommen.”<br />
Samtliga skivor finns att köpa i biljettkontorets<br />
skivshop. Tag nummerlapp och bilda kö.<br />
76 77
Ibland sker revolutioner i <strong>det</strong> tysta. För bara<br />
några år sedan kunde jag med min tjocka,<br />
handskrivna anteckningsbok ivrigt vänta på<br />
CD-utgåvan av någon tidig stereoinspelning med<br />
Leopold Stokowski eller Artur Rubinstein och<br />
blev lycklig när den till slut dök upp. Det gällde<br />
att slå till snabbt (innan den försvann igen), om<br />
inte i Sverige så från någon postorderfirma i England<br />
eller<br />
Australien.<br />
Jodå,<br />
därifrån<br />
köpte jag<br />
bland annat ett gäng tidiga stereoinspelningar<br />
från Decca tillsammans med vår skivproducent<br />
Lennart Dehn som också är en hängiven samlare.<br />
Idag kan jag utan problem köpa Rubinsteins<br />
Paganinivariationer med Fritz Reiner och Chicago<br />
Symphony från 1956 hos www.classicsonline.com<br />
för åtta dollar, eller 99 cent per variation<br />
om man föredrar att ta dem en i taget (med<br />
introduktion och tema sammanlagt 26 spår). Slå<br />
till, säger jag.<br />
Den riktiga guldgruvan är dock Spotify. Man<br />
lockade en hel värld med sin gratistjänst men<br />
tänker nu börja ta betalt för större användare.<br />
Inget fel i <strong>det</strong>, säger jag, artister och skivbolag<br />
ska ha betalt för sitt arbete. Här kan man hitta<br />
inspelningar med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> som<br />
inte längre finns på CD: Stenhammars symfonier<br />
och Prokofjevs opera Eldängeln och en del annat.<br />
Det är bara att koppla upp datorn till stereoanläggningen,<br />
TVn eller hemmabioanläggningen<br />
och njuta. Några av dessa utgångna inspelningar<br />
kan man också köpa på Deutsche Grammophons<br />
hemsida där man har en praktisk vägledning<br />
under rubriken How do I download music? DG<br />
tillhandahåller också filerna i FLAC-format,<br />
samma upplösning som CDn.<br />
Vi kan inte bortse från iTunes i <strong>det</strong>ta sammanhang.<br />
Även om jag själv är skeptisk till Apples<br />
regelverk och benägenhet att låsa användarna till<br />
sina system kan man hitta och köpa en mängd<br />
intressant musik här. Det är bara att anmäla sig<br />
och logga in för den som vågar.<br />
Enda smolken i bägaren för min del är att de<br />
flesta digitala filer är i mp3-format vilket innebär<br />
att de är komprimerade och saknar en del viktig<br />
information. Vi talar om begränsningar i upplös-<br />
digitalt i olika format<br />
www.spotify.com<br />
www.classicsonline.com<br />
www.deutschegrammophon.com<br />
www.theclassicalshop.net<br />
www.hdtracks.com<br />
www.apple.com/se/itunes/<br />
www.linnrecords.com<br />
TEXT STEfan nävErmyr<br />
ning, övertoner och efterklang som är så<br />
viktiga i återgivningen av en symfoniorkester.<br />
Men räddningen finns bland annat hos<br />
www.theclassicalshop.net där man bland många<br />
högklassiga inspelningar på olika etiketter också<br />
kan ladda ner <strong>Symfoniker</strong>nas Weinberginspelningar<br />
i högupplöst 24-bit/96kHz-format samt<br />
som femkanaliga surroundfiler. En annan bra<br />
hemsida är www.linnrecords.com som erbjuder<br />
flera gratisfiler där man själv kan testa skillnaden<br />
mellan olika upplösningar. Är man ansluten till<br />
betalsystemet Paypal går <strong>det</strong> att köpa högupplöst<br />
musik på amerikanska HD Tracks som förmodligen<br />
har <strong>det</strong> största utbu<strong>det</strong> av högupplösta filer<br />
på marknaden.<br />
Brasklapp:<br />
att ladda ner filer är väldigt kul, men s<strong>tar</strong>kt<br />
beroendeframkallande. Varning utfärdas.<br />
Ibland är <strong>det</strong> bra om <strong>det</strong> inte hörs<br />
Läs mer om vårt arbete på<br />
www.skf.com<br />
78 79<br />
Foto: Anna Hult<br />
Maskindelar ska inte höras.<br />
Förutom energieffektiva kullager, tätningar och<br />
smörjsystem har SKF ett stort sortiment av<br />
instrument för att bland annat upptäcka maskinljud<br />
och vibrationer. Så idag bidrar våra tusentals<br />
produkter och tjänster till en bättre miljö, inte bara<br />
genom bättre hushållning med naturens resurser,<br />
utan även genom minskat buller.<br />
Att minska friktion har varit vårt mål ända sedan<br />
s<strong>tar</strong>ten 1907. Att <strong>det</strong> sen i sin tur minskar oljud,<br />
<strong>det</strong> bjuder vi på.<br />
The Power of Knowledge Engineering
Christina Z Jag var på er konsert igår tillsammans med musikskolan från Gnosjö. Ni var helt fantastiska :)<br />
blogg.gso.se<br />
Was it just me or was the orchestra having a blast performing Brahms. Brahms’ Hungarian<br />
Dance with Dudamel and GSo, were there any reports about the snow melting around the<br />
symphony hall?<br />
padredemishijos12 kommen<strong>tar</strong> till konsertklippet med Brahms Ungerska dans nr 1.<br />
”La música puede dar nombre a lo innombrable y comunicar lo desconocido. Leonard<br />
Bernstein (1918-1990) Compositor estadounidense<br />
emily Corrales gonzález<br />
Appropå att Gustavo Dudamel blivit invald i Kungliga Musikaliska Akademin.<br />
www.twitter.com/gbgsymfoniker<br />
The slow movements are fine. I have been so used to perfection in harmony myself, whereas<br />
Nielsen has this habit of random and, perceptively deharmonised insertion of instruments that<br />
makes me cringe. I think it is the Inextinguishable that i first heard that made it difficult, the first<br />
movement of the 4th is easier to deal with i noticed after a careful listen. Well i will have to work<br />
my way through them with an open mind, originality is everything after all.<br />
@jgesselberty om videoklippet med Dudamel och Nielsens fjärde symfoni.<br />
”En turné är ett äventyr, och då ho<strong>tar</strong> faran ibland. Som ett alltför lågt stämt piano (tre-fyra herz skillnad kan bli<br />
plågsam för ett känsligt öra men vår pianist Erik Risberg kämpade tappert) eller bomben utanför skattehuset i<br />
Visby…”<br />
stefan nävermyr Bloggat under Sverigeturnén i mars 2011.<br />
Tack för att ni ville komma och spela på vår picnic i år igen! :) Lika bra som vanligt!<br />
Jörgen trabjerg martinsson efter Nationaldagskonserten 6 juni.<br />
vd-blogg varje vecka. turnédokumentation vid turnéer.<br />
Know we know what Santa Claus does on his spare time.<br />
swedishtrekkie Leif Segerstam dirigerarAlla Marcia.<br />
Det var inte bara nära extas, <strong>det</strong> var extatiskt! Tack allihop i huset för en oförglömlig<br />
födelsedagskväll för min del! och jag håller med Susanna - maken till Brahms har<br />
man aldrig hört. Men så är <strong>det</strong> med Dudamels tolkningar, de är HELA TIDEN nya -<br />
som om musiken vore komponerad i spelögonblicket!<br />
ulrika nielsen efter Brahms första symfoni i april 2011.<br />
www.facebook.com/gothenburgsymphony<br />
"...med musik i kroppen blir jag en humla. Jag flyger fast vingarna egentligen inte bär."<br />
Helena Wessman<br />
Cassandra rosenqvist<br />
”Har någon ett bra förslag på vad man ska satsa på till hösten? En riktigt bra pianokonsert hade inte<br />
varit fel... I och för sig finns <strong>det</strong> väl inget dåligt på konserthuset =).”<br />
Jerker nilsson ”As much as possible. With GSo everything is on the level of a very high standard!”<br />
Now, whenever I hear the saying ”Madness Is Genius”, I’ll picture Dudamel at 7:19.<br />
Sheer. Fucking. Genius.<br />
villaking1978 om Dudamel i Beethovens femma.<br />
manuel lópez gómez ersätter Gustavo som tagit pappaledigt, mars 2011.<br />
Standing ovation the first concert with the Gothenburg Symphony. I’m very happy and<br />
satisfied, they are beautiful people and great musicians.<br />
www.youtube.com/nationalorkestern<br />
80 81
SVeriGeS natiOnalOrKeSter FÖr Barn OCh unGa<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> har sedan 25 år på ett drivande och nyskapande sätt producerat<br />
konserter för barn och ungdom. Här har den yngre publiken fått en speciell<br />
introduktion till konserthuset, symfoniorkestern och musiken. Att möta ett barn som<br />
kanske kommer till konserthuset för allra första gången är en lockande utmaning<br />
- vi vill ju ge så mycket. Men var ska man börja? Det gäller att hitta en bra kombination<br />
av konst och pedagogik, upplevelse och bildning, musik och andra uttrycksformer,<br />
gammalt och nytt.<br />
För att ta uppdraget för barn och unga ytterligare ett steg inrät<strong>tar</strong> <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> 2011 två konstnärliga residens. Under två år knyts tonsät<strong>tar</strong>en Paula af<br />
Malmborg Ward och regissören Svante Grogarn till orkestern för att stimulera och<br />
utveckla verksamheten tillsammans med Petra Kloo Vik som är producent för barn-<br />
och ungdomsverksamheten. Denna satsning får en egen plattform:<br />
GSoPULS, Sveriges Nationalorkester för barn och unga.<br />
Vi ser <strong>det</strong> som en dubbelt viktig uppgift att välkomna barn-<br />
och ungdomspubliken till oss. Det är en spännande, nyfiken<br />
och uppriktig publik som kan bli framtidens konsertbesökare<br />
- och kanske framtidens musiker.<br />
Under kommande spelår arbe<strong>tar</strong> GSoPULS bland<br />
mycket annat med två uruppföranden av konserter<br />
för den unga publiken. Himmel och jord i november<br />
och Den musikaliska kroppen i maj. Klasser<br />
från <strong>Göteborgs</strong> skolor kommer att bjudas in till<br />
ett utforskande medskapande och elevernas uttryck<br />
kommer att bidra som inspiration eller som<br />
framfört material på de två produktionerna.<br />
familJekonserter under säsongen<br />
lördagar kl 13.00 & 15.00<br />
19/11 HIMMEL oCH JoRD<br />
21/1 GÖTEBoRGS SYMFoNIKER<br />
MÖTER UNGA MUSIKER FRÅN<br />
GÖTEBoRGS KULTURSKoLoR<br />
10/3 DRILLAR oCH DRAKÖRoN<br />
5/5 DEN MUSIKALISKA KRoPPEN<br />
82 83
anneli s<strong>tar</strong>k om<br />
västra götalands<br />
symfoniker<br />
Anneli S<strong>tar</strong>k, kulturnämndens ordförande i Västra Götaland.<br />
TExT & foTo STEfaN NävErmyr<br />
I<br />
våras fick Västra Götalandsregionen en ny<br />
politisk sammansättning men kulturnämndens<br />
ordförande Anneli S<strong>tar</strong>k (s) tror inte<br />
att <strong>det</strong>ta innebär några större kulturpolitiska<br />
förändringar.<br />
- Det som är viktigt är att försöka hitta breda<br />
lösningar och överenskommelser. Kultursidan är<br />
väl inte <strong>det</strong> område som skapar s<strong>tar</strong>ka polariseringar.<br />
Jag känner att personerna som partierna<br />
valt till kulturnämnden är besjälade av kulturen.<br />
Det finns många gemensamma plattformar så jag<br />
ser positivt på utvecklingen de kommande tre<br />
åren.<br />
Anneli S<strong>tar</strong>k har efterträtt Lars Nordström<br />
(fp) som efter valet är andre vice ordförande i<br />
kulturnämnden. Under flera tidigare mandatperioder<br />
hade socialdemokraterna, folkpartiet och<br />
centern tillsammans majoritet i Västra Götalandsregionen<br />
men vid valet i våras blev <strong>det</strong> ett<br />
systemskifte där socialdemokraterna, miljöpartiet<br />
och vänsterpartiet bildar minoritetsstyre, med<br />
Sverigedemokraterna i en vågmäs<strong>tar</strong>roll.<br />
Under 2011 får <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> AB<br />
omkring 95 miljoner kronor från Västra Götalandsregionen<br />
(bolagets totala omsättning är<br />
kring 172 miljoner kronor). Kulturnämnden<br />
har en budget på 900 miljoner kronor, en liten<br />
del i regionens budget på 40 miljarder kronor<br />
där sjukvården utgör den tunga posten. Bland<br />
kulturverksamheterna finns <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
och <strong>Göteborgs</strong>operan, två bolag som ägs<br />
av Västra Götalandsregionen. I kulturnämndens<br />
uppdrag ligger också att fördela de pengar från<br />
Statens kulturråd som tilldelats regionen, den så<br />
kallade ”koffertmodellen”. <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
får cirka 30 miljoner kronor från kulturrå<strong>det</strong>.<br />
Kulturen är en viktig del i Västra Götalandsregionens<br />
satsning på ”Det goda livet”.<br />
–Vårt uppdrag är att verka för utvecklingen<br />
av kulturen i Västra Götaland och att se till att<br />
kulturen är ett s<strong>tar</strong>kt varumärke för regionen.<br />
Kulturen är en sammanhållande faktor, ett kitt, i<br />
förverkligan<strong>det</strong> av ”Det goda livet”. Det innebär<br />
att kulturen måste vara tillgänglig inte bara i<br />
<strong>Göteborgs</strong>områ<strong>det</strong> eller i en eller flera kommuner,<br />
utan i hela Västra Götaland. Och <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> är en av våra motorer på musiksidan<br />
med ett stort uppdrag och ansvar som Sveriges<br />
Nationalorkester.<br />
Kulturnämnden diskuterar också <strong>det</strong> långsiktiga<br />
förvaltan<strong>det</strong> av <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>. Kvalitet<br />
och tillgänglighetär två nyckelord.<br />
– <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> är Sveriges Nationalorkester<br />
och ett varumärke för hela regionen med<br />
s<strong>tar</strong>k lyskraft, och utifrån <strong>det</strong> har vi ett ansvar<br />
att se till att den höga kvalitén kan upprätthållas.<br />
Den regionala förankringen är också viktig.<br />
Det är ju otroligt när <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
är i Slottsskogen och en jättepublik möter upp.<br />
Jag har också varit på konsert i Trollhättan när<br />
orkestern spelade i slussområ<strong>det</strong> och <strong>det</strong> gick<br />
knappt att ta sig fram. I Vara är <strong>det</strong> utsålt långt i<br />
förväg. Så visst har orkestern sitt renommé och<br />
sin publik, men <strong>det</strong> krävs också att nya grupper<br />
kommer in för verksamhetens fortbestånd.<br />
Här tror Anneli S<strong>tar</strong>k på den digitala satsning<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> gör under hösten med<br />
konsertsändningar på nätet och framöver även på<br />
biografer.<br />
– Det är väldigt bra. Statens kulturråd har<br />
också sett fördelarna och bidragit med pengar.<br />
Vi håller på att digitalisera ett 20-tal biografer<br />
i regionen och med den breda digitaliseringen<br />
kan <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> komma ut på ett helt<br />
annat sätt. Det är ju enklare att slå på datorn eller<br />
besöka den lokala bion hemma. Med ökad tillgänglighet<br />
får nya grupper möjlighet att åtnjuta<br />
musik på högsta nivå. Det är folkbildning, tycker<br />
jag.<br />
Även på sikt kan <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> spela<br />
en aktiv roll i regionen.<br />
– Som traditionsrik institution kan <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong> vara med att utveckla våra framtida<br />
kulturkonsumenter, <strong>det</strong> behövs ju naturligtvis<br />
människor som bär kulturarvet vidare. Här gäller<br />
<strong>det</strong> att öppna mer och att inte stelna i en del av de<br />
gamla formerna. <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> är på rätt<br />
väg, <strong>det</strong> visar verksamhetens VD Helena Wessman<br />
och naturligtvis också dirigenten Gustavo<br />
Dudamel med El sistema där barn får vara med<br />
att spela i olika sammanhang. Ett utmärkt exempel<br />
på att man är ute och <strong>tar</strong> ett socialt ansvar.<br />
Anneli S<strong>tar</strong>k ägnar sig också åt kultur på fritiden.<br />
Hon har sjungit i kör och spelat amatörteater;<br />
en ”kulturtant” – hennes egen beskrivning<br />
– som gärna besöker teatern, lyssnar på visor och<br />
går på konsert med <strong>Symfoniker</strong>na. Hon har några<br />
fina minnen från Konserthuset.<br />
– Jag haft flera fantastiska upplevelser när jag<br />
liksom försvunnit bortom tid och rum. När man<br />
kommer ut från en sådan konsert så känner man<br />
wow! Då har <strong>det</strong> verkligen gått in…<br />
84 85
oslo - rEyKjaviK<br />
göTEBorgs symfoniKEr på TUrné<br />
mEd gUsTavo dUdamEl & marTin frösT<br />
Direkt efter säsongsöppningen med Mahlers sjunde symfoni<br />
åker <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och Gustavo Dudamel på en<br />
miniturné till två nordiska huvudstäder: oslo och Reykjavik.<br />
Stjärnglans sprids av Martin Fröst som är solist i Mozarts<br />
klarinettkonsert. Vår svenske klarinettvirtuos är trots sin<br />
musikaliska begåvning en högst mänsklig person, <strong>det</strong><br />
framgick i radioprogrammet Sommar där han bland annat<br />
avslöjade att han snubblat in i en Gaugintavla och att<br />
nerverna ibland ansätter honom svårt inför en konsert. Han<br />
berättade också att han ständigt söker sig till musik som<br />
balanserar mellan fantasi och verklighet, man och kvinna,<br />
djävul och gud. Hör Mozarts klarinettkonsert dit? Säkerligen,<br />
inte minst om den gestaltas av två så skarpa konstnärliga<br />
profiler som Martin Fröst och Gustavo Dudamel.<br />
Första anhalten blir oslo Konserthus den 16 september då<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> också spelar Karin Rehnqvists helt<br />
nya Tiger Touch, <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>s beställningsverk<br />
tillägnat Gustavo Dudamel, och Tjajkovskijs”Pathétique”symfoni<br />
som fängslar nya lyssnare generation efter<br />
generation. Det är tolfte gången <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
gästspelar i oslo sedan <strong>det</strong> första besöket 1958 då Dean<br />
Dixon dirigerade Brahms första symfoni.<br />
Den 17 september <strong>tar</strong> orkestern flyget till Island och<br />
Reykjaviks helt nya och spektakulära konserthus Harpa.<br />
Det är en djärv glaskonstruktion som sticker upp likt ett<br />
isberg vid kustlinjen och bildar en slående profil mot <strong>det</strong><br />
karga landskapet. <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> är den första<br />
utländska orkester som spelar i <strong>det</strong> nya konserthuset -<br />
en ära och ett privilegium.<br />
86 87
Mot nya mål<br />
Semestern är slut och jag återvänder till arbetet<br />
med förväntan och glädje. Tänk så mycket spännande<br />
som ska ske - och tänk vilka underbara<br />
människor jag får samspela med!<br />
I skrivande stund har musikernas uppspelningsvecka<br />
just avslutats. På måndag s<strong>tar</strong><strong>tar</strong><br />
höstens första inspelningsprojekt och veckan<br />
därpå framträder vi på Götaplatsen. Ytterligare<br />
inspelningar, en sponsorkonsert samt ett somrigt<br />
framträdande senare är vi framme vid säsongsöppningen<br />
med Gustavo Dudamel.<br />
Säsongen blir Dudamels sista som <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>s chefdirigent och vi tänker njuta av<br />
varje minut. Det blir konserter i Göteborg, gästspel<br />
i Oslo och Stockholm samt turnéer till Island<br />
och Spanien. Efter den grandiosa avslutningen<br />
med Mahlers andra symfoni byter Gustavo titel<br />
och blir vår hedersdirigent på livstid. ”En så här<br />
underbar relation kan man inte avsluta”, säger<br />
han och betonar att <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> alltid<br />
kommer att ha en plats både i hans hjärta och i<br />
den tätt bokade kalendern.<br />
Chefdirigentfrågan har förstås högsta prioritet<br />
och omgivningen är nyfiken. Vilka är kriterierna,<br />
hur ser processen ut, när kan vi ge besked?<br />
Frågorna är svåra att besvara. Förloppet låter sig<br />
inte så lätt beskrivas och ären<strong>det</strong>s känsliga natur<br />
påkallar sekretess. Men så mycket kan jag säga<br />
som att intressanta samtal förs.<br />
Annat som är viktigt i höst är planeringen inför<br />
säsongen 2012/2013, ett arbete som aldrig vilar.<br />
Om vi ska kunna anlita dirigenter på en nivå som<br />
verkligen inspirerar och utvecklar våra skickliga<br />
musiker gäller <strong>det</strong> att vara ute i god tid. I själva<br />
verket blickar vi så långt som till 2015/2016, även<br />
om nästkommande säsong är mest påtaglig.<br />
På höstens agenda står också en plattform för<br />
musik av nu levande tonsät<strong>tar</strong>e. Vi ska lägga fast<br />
en strategi för egna beställningsverk och för hur<br />
vi arbeta in dem och andra nya verk i repertoaren.<br />
Det är nu vi kan skapa framtidens klassiker.<br />
Vi fortsätter förstås vår satsning på barn och<br />
ungdom. Till vår glädje får El Sistema Hammarkullen<br />
i höst en syster på Hisingen och i vårt eget<br />
hus finns numera både tonsät<strong>tar</strong>e och regissör<br />
med uppdrag att skapa produktioner för ung<br />
publik.<br />
Turnéer och inspelningar är av stor betydelse<br />
för <strong>Symfoniker</strong>nas konstnärliga utveckling. Vi<br />
arbe<strong>tar</strong> därför med att etablera långsiktiga samarbeten<br />
som ska stärka vår internationella profil<br />
och öppna för återkommande gästspel på de mest<br />
attraktiva arenorna.<br />
Vi satsar också på ”digitala utsändningar”, ett<br />
begrepp som bland annat inbegriper konserter på<br />
bio och internet. Under hösten ska vi installera<br />
kamerautrustning. Utsändningarna inleds under<br />
våren. Målet är frekvent närvaro på internet från<br />
säsongen 2012/2013. Allt för att underlätta för<br />
dem som vill lyssna till <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong>,<br />
men inte kan komma till <strong>Göteborgs</strong> Konserthus.<br />
Att nå ut till fler är också syftet med <strong>det</strong> nya<br />
konsertmagasin du håller i din hand. Här kan vi<br />
berätta mer utförligt om vår verksamhet. Utöver<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> rymmer konserthuset<br />
våra egna arrangemang inom andra genrer, vår<br />
pedagogiska verksamhet, uthyrningar till andra<br />
konser<strong>tar</strong>rangörer, företagsevent, restaurangen<br />
och…<br />
Mångfalden är stor och dess upphov är allas<br />
vår kärlek till musiken. Grund för vårt arbete<br />
är kulturpolitiken som betonar tillgänglighet,<br />
kvalitet och konstnärlig förnyelse, ett levande kulturarv,<br />
internationellt och interkulturellt utbyte<br />
samt barns och ungas rätt till kultur.<br />
I vår vision för Sveriges Nationalorkester<br />
säger vi att vi ska erbjuda en verksamhet som är<br />
aktuell, intressant och relevant och som utvecklar<br />
konstformen symfonisk musik. Vi ska erbjuda<br />
musikupplevelser av hög kvalitet och sträva efter<br />
att nå ut med musiken till samhällets alla delar.<br />
Vi verkar på uppdrag av Västra Götalandsregionen<br />
och som framgår av intervjun med<br />
kulturnämndens ordförande Anneli S<strong>tar</strong>k har<br />
kulturen har en s<strong>tar</strong>k position i den regionala<br />
politiken. Vi är en lyckligt lottad kulturinstitution<br />
som har en så engagerad ägare.<br />
Helena Wessman bloggar varje fredag<br />
http://blogg.gso.se<br />
Men utan åhörare, ingen musik. Våra excellenta<br />
och engagerade musiker är oumbärliga för<br />
vår verksamhet och för att de ska kunna vara<br />
verksamma krävs tekniskt och administrativt<br />
stöd. Ändå är ni i publiken vår mest betydelsefulla<br />
tillgång. Jag vet att ni delar min kärlek till<br />
musiken och tycker att <strong>det</strong> är stort att vecka efter<br />
vecka få möta er i konserthuset. Det är därför<br />
med värme jag hälsar er välkomna till ännu en<br />
fantastisk säsong med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och<br />
andra artister i <strong>Göteborgs</strong> Konserthus.<br />
Helena Wessman, VD och konstnärlig chef<br />
88 89
folkfest!<br />
den 27 augusti släpper vi alla lösbilJetter<br />
om du fortfarande hinner rekommenderar vi att du bokar lördag förmiddag den 27 augusti. Då<br />
släpper Konserthuset alla lösbiljetter till säsongen 2011-2012. Vill du ha de bästa platserna till<br />
konserter som Musical! med Peter Jöback, Hannah Holgersson och Evelyn Jons, JulJubel,<br />
gästspelet med Wiens filharmoniker samt stjärnor som Chick Corea och Gary Burton, Barbara<br />
Bonney, Hakim, Yefim Bronfman, Natacha Atlas och Gustavo Dudamel är <strong>det</strong> säkrast att köa tidigt.<br />
Vi öppnar dörrarna kl 11 och har utlottning av fina vinster på kölappen. Vi bjuder som vanligt på<br />
kaffe och visar filmer med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> på vår stora bildskärm.<br />
Tips: passa på att boka bord och middag till konserterna du valt och få en riktig helkväll.<br />
Hjärtligt välkomna!<br />
Marika, Linda och Carina, Maria och Sandra<br />
bilJettköp oCh öppettider<br />
Ring, maila eller besök vårt biljettkontor på Götaplatsen.<br />
Tel 031-726 53 10, biljett@gso.se<br />
Öppettider: måndag-fredag 12-18, lördag 11-15.<br />
Konsertdagar öppet till konserts<strong>tar</strong>t.<br />
Vid konsert sön- och helgdag öppnar vi tre timmar före konserts<strong>tar</strong>t. HAKIM<br />
Hakim, även kallad ”Lejonet från Egypten” och ”Shaabimusikens kung”, är en ikon<br />
inom Nordafrikansk pop. Han har sålt 6,5 miljoner skivor och har en stadigt växande<br />
publik världen över. Han var först med att förnya den traditionella rytmen shaabi och<br />
skapade ett nytt storstadssound med moderna rytmer och elektroniska instrument.<br />
Med turnéer över hela välden, Nobelpriskonserten 2006, utmärkelser både i Afrika<br />
och Latinamerika samt samarbeten med James Brown, Stevie Wonder och Don<br />
Omar har han blivit en symbol för musikens gränsöverskridande kraft.<br />
KONSERTEN INGÅR I PLANETAFESTIVALEN SOM ÄGER RUM 2-6 NOVEMBER 2011.<br />
2 noveMber Kl 19.30<br />
90 91<br />
KONSERTHUSET GÖTAPLATSEN. BILJETTER & INFORMATION: TEL 031-726 53 10. VARD. 12-18, LÖRD 11-15. WWW.GSO.SE<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> - en del av
På fotot: Elaine Elia<br />
17 oktober<br />
ELIANE ELIAS TRIO<br />
14 november<br />
JEANETTE LINDSTRÖM<br />
12 december<br />
BUGGE WESSELTOFT<br />
23 januari<br />
GORAN KAJFES & SUBTROPIc ARKESTRA<br />
5 mars<br />
BRAD MEHLDAU TRIO<br />
23 april<br />
PALLE MIKKELBORG med gäster<br />
NEFERTITI PÅ<br />
KONSERTHUSET<br />
6 MÅNDAGAR KL 19.30<br />
StenhammarSalen<br />
PriS 1620 kr<br />
Student 600 kr<br />
92<br />
BOka aBOnnemanG PÅ WWW.GSO.Se eller 031-726 53 10. löSBiljetter SläPPS den 29 auGuSti.<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> –en del av<br />
6frågor<br />
En snabbpresentation av medarbe<strong>tar</strong>e på podiet och kontoret som alla<br />
arbe<strong>tar</strong> för att du ska få en så bra konsertupplevelse som möjligt.<br />
Där här gången <strong>tar</strong> vi pulsen på Marika Dybeck, en klippa på biljettkontoret<br />
som sedan år 2000 tacklat alla kundproblem man kan tänka sig.<br />
Hemlig last<br />
Det har jag ingen... (då är den ju inte hemlig längre!)<br />
Hobby<br />
Att resa.<br />
Min oas<br />
På stranden i en solstol med en bra bok.<br />
Favoritmusik<br />
Jag lyssnar på all musik, beroende på min sinnesstämning.<br />
Mitt livs överraskning<br />
Varje ny dag är en överraskning.<br />
Bästa tipset<br />
Var positiv i ditt tänkande.<br />
Symfonikrysset 1<br />
vINN EN HELKväLL på KoNSErTHuSET!<br />
1. Svamp i ropet.<br />
2. Kompositör som skrev halvdussinet symfonier, förnamn<br />
3. Chefdirigent i kräftgång<br />
4. ”Beethoven och Albinoni i nytt…”’<br />
5. Kallas Mendelssohns trea populärt<br />
6. ”Con…”, lite kärleksfullt<br />
7. God vän med Per Enoksson<br />
8. Nytt för barn och unga<br />
9. Språk, kvinna från <strong>det</strong>ta land samt Felix fyra<br />
10. Spelar solo med dubbla rör i oktober<br />
11. Efternamn, tre dirigenter<br />
Ledtrådar hit<strong>tar</strong> du i <strong>det</strong>ta magasin.<br />
Skicka in rätt ord (den grå lodräta raden) senast den 7 november till<br />
podiet@gso.se eller till Podiet, <strong>Göteborgs</strong> Konserthus, 412 56 Göteborg.<br />
Vinnaren får två biljetter till en valfri konsert med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
och en trerätters middag för två i restaurangen.<br />
9<br />
5<br />
1<br />
3<br />
6<br />
7<br />
10<br />
2<br />
4<br />
8<br />
11<br />
93
”En ny inspiration” Volvo<br />
I<br />
augustinumret av Gramophone berät<strong>tar</strong><br />
Gustavo Dudamel i en åtta sidor lång intervju<br />
om den nya CD-boxen med symfonier av<br />
Bruckner, Sibelius och Nielsen på DG (se sid 80).<br />
Intervjuare är Mark Swed som tidigare varit i Göteborg<br />
och gjort reportage för Los Angeles Times.<br />
Gustavo Dudamel berät<strong>tar</strong> att hans förväntningar<br />
vändes över ända när han kom till Göteborg.<br />
– Det är en kultur väldigt fjärran från min sydamerikanska<br />
själ, men när jag kom dit uppstod<br />
magi.<br />
Man kan kanske tro att Gustavo Dudamel<br />
stötte på Sibelius och Nielsen för första gången<br />
i Göteborg, men så var inte fallet. Det var hans<br />
lärare och mentor José Antonio Abreu, Polarprisvinnare<br />
tillsammans med Peter Gabriel 2009,<br />
som fick honom att upptäcka den danske tonsät<strong>tar</strong>en<br />
Carl Nielsen.<br />
– En dag bad maestro Abreu att jag skulle komma<br />
till hans kontor. Han satt där och räckte över ett<br />
partitur. ”Nu måste du lära dig <strong>det</strong> här”, sade han.<br />
Det var Nielsens fjärde symfoni. ”Låt oss följa<br />
partituret” sade han och satte på en skiva. Jag<br />
minns inte vilken inspelning <strong>det</strong> var. Och, vet du,<br />
<strong>det</strong> var en helt annan värld. Hur linjerna bryts<br />
abrupt och hoppar till ett nytt ställe utan kontakt<br />
med <strong>det</strong> som skett före. Det var helt annorlunda<br />
mot Beethoven, Brahms och Mahler som jag växt<br />
upp med. När de kom till tredje satsen och duellen<br />
mellan pukorna blev Abreu som förvandlad.<br />
Han fick något underligt i blicken och började<br />
högljutt sjunga ”ha-ha-ha”, som ett vansinnigt<br />
skratt. Hans ögon glimmade som av eld. Den<br />
bilden kommer jag alltid att ha med mig när jag<br />
dirigerar Nielsen, säger Gustavo Dudamel till<br />
Gramophone.<br />
Sibelius hörde han redan i hemstaden Barquisimeto<br />
i nordvästra Venezuela. Han hade pluggat<br />
musik med sina kamrater och när de var på väg<br />
för att spela Nintendo passerade de en sal där en<br />
orkesterrepetition pågick.<br />
– Från foajén hörde jag bleckblåset spela mellandelen<br />
i första satsen av Sibelius andra symfoni.<br />
Och wow, soun<strong>det</strong> var så varmt. Jag visste inte<br />
vem kompositören var eller något om Sibelius<br />
över huvud taget. Det dröjde tre-fyra år innan<br />
jag till sist hörde symfonin. Och <strong>det</strong> var som en<br />
explosion i mitt huvud när bleckblåset kom in.<br />
När han kom till Göteborg fick han höra Sibe-<br />
lius och andra tonsät<strong>tar</strong>e klinga på ett nytt sätt:<br />
– När <strong>det</strong> kommer ett fortissimo spelar orkestern<br />
mörkt och med en väldigt fint nyanserad ton.<br />
Det är alltid en ädel klang. Och <strong>det</strong> tror jag är en<br />
nordisk tradition. Bleckblåsskolan i Skandinavien<br />
är väldigt gedigen. De har <strong>det</strong> här slags avrundade<br />
soun<strong>det</strong>. Så jag försöker närma mig musiken i<br />
den traditionen.<br />
Han respekterar orkesterns historia och hans<br />
mål är att ”skapa en ny historia” utan att radikalt<br />
förändra orkesterns eget sound.<br />
– Att säga att man vill förändra klangen är<br />
respektlöst. Jag föredrar att säga att man kan<br />
balansera delarna. Jag har mina förslag men <strong>det</strong><br />
gäller att hitta rätt balans. Och vad man hoppas<br />
på är, låt oss säga, en ny inspiration.<br />
TOMORROW’S WORLD<br />
On land, at sea and in the air, the demands of global commercial<br />
transportation will continue to challenge both business and society.<br />
You can be sure one company with a long-term commitment to<br />
quality, safety and environmental care has the vision to deliver<br />
– Volvo Group.<br />
Find out more on www.volvogroup.com<br />
Trucks<br />
Renault Trucks<br />
Mack Trucks<br />
94 95<br />
UD Trucks<br />
Buses<br />
Construction<br />
Equipment<br />
Volvo Penta<br />
Volvo Aero<br />
Financial Services
Personerna på bilden ser glada och lättade<br />
ut, och <strong>det</strong> kan man förstå. De har i nästan<br />
två veckor krävt <strong>det</strong> absolut bästa av sig<br />
själva vid flera gastkramande tillfällen. Varför<br />
utsätter man sig för en sådan nervpåfrestning?<br />
För att mäta sina krafter och testa var gränserna<br />
ligger. Mannen längst till vänster utstrålar ren<br />
glädje. Han är 18 år gammal och funderar<br />
säkert på vad <strong>det</strong>ta ögonblick kan föra med sig<br />
i framtiden. Han heter Leonidas Kavakos och<br />
har just vunnit Sibeliustävlingen i Helsingfors<br />
tillsammans med Ilya Kaler<br />
(andra från vänster). Leonidas<br />
Kavakos har på ett ögonblick<br />
blivit ett affischnamn. En<br />
som snabbt uppmärksammar<br />
<strong>det</strong>ta är skivbolagsdirektören<br />
Robert von Bahr som håller<br />
på att planera en komplett Sibeliusutgåva. Han<br />
har en tät kontakt med Sibeliusfamiljen och vet<br />
att <strong>det</strong> finns en tidigare aldrig inspelad version<br />
av violinkonserten som skulle skapa sensation på<br />
skivmarknaden. Kavakos har just spelat Sibelius<br />
violinkonsert som ett sista prov i tävlingen, han<br />
kan konserten. Fem år senare har han också övat<br />
in originalversionen och spelat in båda på en<br />
internationellt uppmärksammad BIS- CD.<br />
De övriga deltagarna gläds med vinnaren,<br />
möjligen känner de sig också en smula besvikna.<br />
Mannen längst till höger tycks däremot vara<br />
mycket nöjd med att få vara med i sällskapet. Det<br />
är hans första stora tävling och han placerade sig<br />
femma. Han heter Per Enoksson och utsågs två<br />
år senare till ny konsertmäs<strong>tar</strong>e för <strong>Göteborgs</strong><br />
<strong>Symfoniker</strong>. 1987-1989 spelade han på de sista<br />
tre-fyra utgåvorna av Sibelius orkestermusik som<br />
<strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong> och Neeme Järvi gjorde<br />
för BIS. Och Sibeliustävlingen följer han fortfarande<br />
på nära håll: han deltog i juryarbetet 2005<br />
och 2010. Senaste vinnaren Nikita Boriso-Glebsky<br />
spelar för övrigt Tjajkovskijs<br />
violinkonsert i Göteborg<br />
den 23 & 24 maj 2012.<br />
Leonidas Kavakos framträder<br />
med <strong>Göteborgs</strong> <strong>Symfoniker</strong><br />
som solist och dirigent 29-<br />
30 september och 1 oktober.<br />
Per Enoksson kan vi se och höra som orkesterns<br />
konsertmäs<strong>tar</strong>e flera gånger under hösten samt<br />
även som kammarmusiker tillsammans med<br />
förre chefdirigenten Mario Venzago den 22<br />
januari 2012. Då leder Per Enoksson stråkarna i<br />
Milhauds jazzinfluerade La création du monde,<br />
Stravinskys Ragtime och Brahms första serenad,<br />
”ett fantastiskt vackert stycke som Brahms<br />
ursprungligen tänkte sig för en mindre ensemble”,<br />
säger han förväntansfullt.<br />
Året var<br />
1985<br />
skandal i moskva<br />
Årets Tjajkovskijtävling i<br />
Moskva blev en turbulent affär.<br />
Domarna Vladimir Ashkenazy<br />
och Feruccio Furlanetto avgick<br />
i sista stund. Hela tävlingen<br />
visades live på webben vilket<br />
fick konsekvenser. Bland annat<br />
kallade dirigenten Mark<br />
Gorenstein cellisten Narek<br />
Dudamels kollega 1<br />
Den 24-årige franske dirigenten<br />
Lionel Briguier, som delar<br />
agent som Gustavo Dudamel<br />
och Esa-Pekka Salonen, har<br />
utsetts till ”resident conductor”<br />
för Los Angeles Philharmonic<br />
fram till 2013. Han har tidigare<br />
arbetat som biträdande dirigent<br />
och stått stand by för Gustavo<br />
Dudamel. I maj 2010 sträckte<br />
Gustavo Dudamel en nackmuskel<br />
när han hoppade på podiet i<br />
finalen av Dvoráks cellokonsert<br />
och Lionel Bringuier fick ta<br />
över Tjajkovskijs ”Pathétique”<br />
efter paus – med stor framgång.<br />
NYTT & BLANDAT<br />
Hakhnazaryan ”en lantis från<br />
Armenien” och sade till orkestern<br />
att inte bry sig om hur han<br />
spelade: ”Jag har sett <strong>det</strong> förut.<br />
Vi behöver inte <strong>det</strong>ta. Följ mig,<br />
tack.” Narek Hakhnazaryan<br />
vann senare guldmedalj. Klippet<br />
finns på YouTube.<br />
Dudamels kollega 2<br />
El Sistema-dirigenten Diego<br />
Matheuz som dirigerade Berlioz<br />
Symphonie fantastique på<br />
Götaplatsen 2008 har utsetts till<br />
ny chef för La Fenice-operan i<br />
Venedig. Han efterträder Eliahu<br />
Inbal och kontraktet sträcker<br />
sig över fyra år. Diego Matheuz<br />
är också förste gästdirigent för<br />
Claudio Abbados Orchestra<br />
Mozart i Bologna.<br />
Kremer<br />
kompromissar inte<br />
Violinisten Gidon Kremer drog sig<br />
ur årets Verbierfestival i Schweiz ”på<br />
grund av sjukdom”, enligt festivalledningen.<br />
Men <strong>det</strong> stämde inte. Gidon<br />
Kremer skrev i Tout Le Monde att<br />
han är frisk men reagerat på kolleger<br />
som ser Verbierfestivalen som en<br />
språngbräda för den egna karriären<br />
och offrar sin musikaliska integritet<br />
för stjärnglansen. Samarbetssvårigheter<br />
följde. ”Några artister har<br />
nyligen tagit avstånd från mig…”<br />
skrev Kremer som i efterdyningarna<br />
lämnade festivalen.<br />
Dyr Strad<br />
Återigen har ett nytt försäljningsrekord<br />
slagits för Stradivariusvioliner.<br />
Det är den kända ”Lady Blunt” från<br />
1721 som sålts av japanska Nipponstiftelsen<br />
till en anonym köpare för<br />
107 miljoner kronor. Nipponstiftelsen<br />
donerade hela köpsumman till<br />
räddningshjälpen för de som drabbades<br />
av tsunamin i Japan.<br />
Legendarisk<br />
trummis död<br />
Joe Morello, vem är <strong>det</strong>? Trummis<br />
i Dave Brubecks legendariska<br />
kvartett och mannen som var expert<br />
på udda tak<strong>tar</strong>ter. Lyssningstips:<br />
trumsolot i Take Five, Blue<br />
Rondo à<br />
la Turk<br />
(9/8<br />
och 4/4)<br />
och inte<br />
minst<br />
den 15<br />
min långa Elementals för jazzkvartett<br />
och orkester där Dave<br />
Brubecks finstämda koraltema<br />
genomgår en rad spännande förvandlingar<br />
innan <strong>det</strong> kröns av ett<br />
explosivt trumsolo av Joe Morello.<br />
96 97
HAN SKReV eN ceLLOKONSeRt OM<br />
GALNINGeN I PINK FLOyD<br />
Vi träffar värmlänningen<br />
Albert Schnelzer<br />
SåNGeRSKA utAN GRÄNSeR<br />
Natacha atlas blandar kryddoftande klanger från marocko med electronica.<br />
BeetHOVeNS SAMtLIGA PIANOKONSeRteR<br />
Leif ove andsnes inleder säsongens projekt med tredje pianokonserten.<br />
JAzzeNS DROttNING OcH BOHuSLÄNS BÄStA StORBAND<br />
Dee Dee Bridgewater på efterlängtat återbesök i Göteborg.<br />
SyMFONIKeR I BLIcKFåNGet<br />
En musiker med många strängar på sin lyra…<br />
VILKeN KOMBINAtION:<br />
yefim ”fima” Bronfman i Brahms andra pianokonsert med Gustavo Dudamel!<br />
Och mycket, mycket mer…<br />
Nästa nummer av Podiet<br />
kommer i slutet av oktober.<br />
taCK till alla<br />
SOm GÖr <strong>det</strong> mÖJliGt:<br />
förste huvudsponsor<br />
huvudsponsorer<br />
sponsorer<br />
göteborg energi ab · göteborgs hamn ab · göteborg & Co · Castellum ab · higabgruppen · handelsbanken · elite park avenue hotel<br />
astraZeneca ab · mannheimer swartling advokatbyrå ab · billes tryckeri ab · eka Chemicals ab · sjätte ap-fonden · andra ap-fonden<br />
White arkitekter ab · älvstranden utveckling ab · lanark ab · erséus arkitektur ab · ab gullringsbo egendomar · prové ab<br />
98 99
DEN SOM SER FRAMÅT MÅSTE OCKSÅ BLICKA BAKÅT<br />
I Västra Götaland har ett gott liv många uttryck. Vår uppgift är både hälso- och sjukvård<br />
och hållbar regional utveckling. Men också att bygga broar. Idag är Västra Götaland en<br />
s<strong>tar</strong>k tillväxtregion. Vi bygger framtiden både på historiska arv och på nutidens kreativa<br />
gestaltning. Genom såväl bronsålderns hällristningar som audiovisuell spetskompetens.<br />
Därför är vi lika stolta över världsarvet i Tanum som världsstjärnorna i Trollhättan.<br />
Tillsammans bidrar de till <strong>det</strong> goda livet.<br />
www.vgregion.se