2021 Holmiensis 1
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
nationen<br />
Så lyder dagens uppgifter enligt Stockholms nations<br />
stadgar. En annan, mindre formell, del av arbetet<br />
är traditionen att bjuda hem kuratelet, vilket både<br />
Inspektor och Proinspektor gör idag.<br />
En inte mindre viktig tradition förr i tiden, då<br />
Stockholms nation inte hade något eget hus före<br />
1840. Istället träffades nationsmedlemmarna, som då<br />
var mycket färre än idag, hemma hos Inspektorn i<br />
dennes privata bostad. Tord berättar:<br />
- Hemma hos Inspektorn fanns en kista och i den<br />
låg Nationens alla handlingar. I utbyte fick han<br />
silvergåvor, en tradition som lever kvar än idag<br />
trots eget nationshus. Nu är snarare jag inbjuden till<br />
Nationen. När jag kommer hit tar de vänligt hand om<br />
mig.<br />
***<br />
Tord ser sig mer än någonting annat som en mentor<br />
för Nationen.<br />
– Jag är en erfaren medlem, i den meningen att jag<br />
levt så länge. Varit verksam ute i livet och besitter<br />
livserfarenhet som man inte har när man kommer<br />
hit från skola och gymnasium. Så jag kan ge råd, i<br />
svåra situationer tycker jag det är min plikt att hjälpa<br />
till med råd. Men då vill jag akta mig så ingen tror<br />
att jag försöker bestämma. Det är av vikt att kuratel<br />
och styrelse inte ser mig som en kontrollant, utan en<br />
referensperson med erfarenhet av livet.<br />
Att ha människor med livserfarenhet i sin närhet<br />
är ovärderligt för dessa ungdomskulturer som är<br />
nationerna. Om inte för att äldre alltid har rätt (vilket<br />
jag personligen utgått från som storebror), så för att<br />
addera perspektiv och fördjupa eller revidera insikter.<br />
- Det som är mode just nu, är faktiskt bara det just<br />
nu. Det var helt annorlunda förr, det kommer bli<br />
helt annorlunda imorgon. Och det är absolut inte det<br />
enda rätta, eller det enda roliga, som det är nu.<br />
Tord berättar nostalgiskt men medvetet om hur det<br />
gick till förr på Nationen. Med dansband, pardans<br />
och bestämda steg. Så går det inte till idag men där<br />
och då kunde han själv inte föreställa sig något annat.<br />
- Men nu när man levt ett tag och sett hur sådana<br />
här moden kommer och går, blir man relativistisk.<br />
Man förstår att det bara är vanor. Men ungdomar<br />
som just kommit fram till vuxenlivet upplever det<br />
nuvarande tillståndet som det enda möjliga, det<br />
enda roliga, det enda värt att ägna sig åt. Just den<br />
relativismen och förståelsen för att det historiskt varit<br />
annorlunda är intressant.<br />
”DEN TYP AV FESTER VI HAR HÄR<br />
ÄR HELT VÄRLDSUNIKA, MED UNGA<br />
MÄNNISKOR I FRACK. DET ÄR HELT<br />
ABSURT I ANDRA SAMMANHANG,<br />
MEN HÄR SJÄLVKLART.”<br />
Inspektor Tord Ekelöf<br />
Och man behöver inte röra sig tidsligt för att bli<br />
relativistisk.<br />
- Reser man ut i världen ser man andra beteenden.<br />
Den typ av fester vi har här är helt världsunika, med<br />
unga människor i frack. Det är helt absurt i andra<br />
sammanhang, men här självklart. Då tycker jag att<br />
just att det är så speciellt har sitt värde, men det gäller<br />
att inse att det är speciellt också. Att det inte är det<br />
enda självklara som man lätt tror som ny i vuxenlivet<br />
utan att ha sett något annat. Utan erfarenhet.<br />
Seniorerna ska inte bara ses som ärade hedersgäster,<br />
de fyller även en funktion.<br />
- De representerar ett minne av att saker och ting<br />
ständigt förändras. De som kommer hit nu kan lätt<br />
tro att det är den gamla traditionen sedan 1600-talet.<br />
Att så det är nu och hur folk beter sig har det alltid<br />
varit, men så är det inte alls. Det sker enormt stora<br />
förändringar hela tiden.<br />
Tord gör en kort paus innan han tillägger det<br />
osannolikt beständiga.<br />
- Som det här med att ordna porträtt av<br />
Inspektorerna som nationerna fortsatt med. Det var<br />
regel bara när jag var ung att avgående professeror<br />
vid universitetet avmålades i oljeporträtt som<br />
hängdes upp på institutionen. Men nu finns det så<br />
många professorer, man har totalt givit upp idén.<br />
Men nationerna fortsätter! Och genom att studera<br />
detta kan man även se hur modet att måla förändrats,<br />
nu börjar det återgå till det mer formella igen<br />
efter det friare och slappare 80-talet. Porträtten på<br />
Nationen illustrerar saker och tings förändring, inte<br />
bara i en riktning, utan fram och tillbaka. Det går<br />
bara runt!<br />
19