Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nummer 4 <strong>2020</strong>. Sedan 1963. Stockholms nations tidning.<br />
Livet i Bakfickan Torsdagsklubben Revisited Återuppståndna Carolina
edaktionen<br />
REDAKTÖREN HAR ORDET<br />
Som barn hade jag en förkärlek för att sova utomhus<br />
under somrarna. Under sommarloven fick jag den annars<br />
sällsynta tillåtelsen att vara uppe lite senare om kvällarna,<br />
och kunde därmed under särskilt klara sommarnätter få<br />
bevittna den lysande stjärnhimlen. I ett litet enmanstält låg<br />
jag så på altanen, med huvudet utstickandes från tältöppningen,<br />
och fascinerades av himlakropparna i Vintergatan.<br />
Hade jag riktigt tur kunde jag även få sällskap av vår<br />
katt, även om han inte verkade lika nyfiken på stjärnorna<br />
som jag.<br />
När jag nu, några decennier senare, riktar tankemödan<br />
till rymden, universums oändlighet och tanken om<br />
potentiellt utomjordiskt liv, är det som att svepa en cocktail<br />
av tvetydiga känslor: förundran, obehag, nyfikenhet,<br />
förvirring och vanmakt – en känslokombination jag<br />
inte upplevt sedan jag som vilsen högstadieelev (något<br />
prematurt?) fick i läxa att fundera över vad som händer<br />
efter döden.<br />
Men, kära läsare, jag har inte för avsikt att ödsla er tid med<br />
löst flum om universum och livet efter döden. Jag tänkte<br />
istället berätta om en högaktuell rymdrelaterad fråga,<br />
närmare bestämt den om rymdskrot. Huruvida det är att<br />
ödsla er tid eller inte får ni bedöma.<br />
Många samhällsviktiga funktioner styrs idag av<br />
rymdbaserad teknologi. Utforskningsresor med<br />
rymdfarkoster har utökat vår förståelse för universum<br />
och stimulerat innovation, medan utvecklingen av<br />
avancerade satelliter har möjliggjort GPS-användning,<br />
skapat förutsättningar för mer precisa väderprognoser<br />
och revolutionerat TV-industrin. Precis som med de flesta<br />
av människans framgångsrika innovationer medför dock<br />
dessa teknologier konsekvenser och utmaningar. Sedan<br />
Sovjetunionen sköt upp den första satelliten i rymden år<br />
1957 har ytterligare 6000 skjutits upp, och trångboddheten<br />
i vår atmosfär börjar bli påtaglig. Satelliterna opererar ju<br />
dessutom i en minst sagt prekär arbetsmiljö, och med de<br />
krafter de utsätts för har de en begränsad livstid. Till slut<br />
faller de samman, varvid deras söndriga beståndsdelar<br />
tillsammans med gamla raketkomponenter och dylika<br />
objekt skapar en atmosfärisk begravningsplats i omlopp<br />
kring Tellus.<br />
Världens rymdmyndigheter har enligt svenska Rymdstyrelsen<br />
(ja, en sådan myndighet existerar i Sverige) uppsikt<br />
över fler än 18 000 enheter rymdskrot. Många partiklar<br />
är dock svåra att bevaka, och totalt beräknas 170 miljoner<br />
(!) skrotobjekt vara i omlopp kring jorden. Majoriteten<br />
av dessa föremål cirkulerar i samma omloppsbana som<br />
våra satelliter, vilket skapar en allvarlig kollisionsrisk<br />
som världens rymdaktörer kämpar med att manövrera.<br />
Och det är inte bara kollisioner med aktiva satelliter och<br />
rymdfarkoster som kan orsaka problem; om två skrotobjekt<br />
krockar med varandra bildas ännu mer rymdskrot,<br />
en snöbollseffekt som kallas Kesslersyndromet.<br />
Hittills har inga kritiska olyckor inträffat, men risken<br />
bedöms vara större än någonsin. Runtom i världen arbetas<br />
det febrilt med att ta fram lösningar för att rensa vår<br />
atmosfär från skräp, och alltifrån gigantiska laserstrålar<br />
till skrotinsamlande rymdballonger har föreslagits som<br />
möjliga tillvägagångssätt. Vi kan bara hoppas att någon av<br />
metoderna fungerar. Det sista vi behöver i denna pandemi<br />
- men som visserligen inte skulle förvåna år <strong>2020</strong> - är<br />
att vår tillgång till TV stryps på grund av en kollision i<br />
rymden.<br />
Med önskan om en god jul och ett uppbyggligt nytt år,<br />
Ansvarig utgivare<br />
Marcus Hellgren<br />
1q@stockholmsnation.se<br />
Annonsförsäljning<br />
holmiensis@stockholmsnation.se<br />
Tryck<br />
Wikströms Tryckeri AB<br />
018-15 62 90<br />
Omslagsfoto<br />
Erika Herbai<br />
Fotograf<br />
Sonya Sammarco<br />
Kontakt<br />
Drottninggatan 11<br />
753 10 Uppsala<br />
072-964 75 50<br />
holmiensis@stockholmsnation.se<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
2
edaktionen<br />
Höjdpunkten på julafton?<br />
Karl-Bertils ömma moder.<br />
Viktigast på julbordet?<br />
Mängder av sill!<br />
Andra medverkande:<br />
Eric Winell<br />
Gästskribent<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
Dopp i grytan, hiss eller diss?<br />
Hissdiss! Inte så gott men helt klart ett<br />
måste.<br />
Höjdpunkten på julafton?<br />
Att få mandeln i julgröten.<br />
Viktigast på julbordet?<br />
Julgröten?<br />
Dopp i grytan, hiss eller diss?<br />
Nja diss får det bli.<br />
Höjdpunkten på julafton?<br />
MATEN!<br />
Viktigast på julbordet?<br />
Självklart Janssons fantastiska frestelse!<br />
Dopp i grytan, hiss eller diss?<br />
Aldrig smakat...<br />
Siri Österlund Björk<br />
Art Director<br />
Philippa Nilsson<br />
Art Director<br />
Höjdpunkten på julafton?<br />
När man går ut genom ytterdörren iklädd<br />
tomtedräkt efter ett väl (nåja) utfört gig.<br />
Viktigast på julbordet?<br />
Grisfötter i gelé.<br />
Dopp i grytan, hiss eller diss?<br />
Diss.<br />
Markus Hällje<br />
Redaktionssekretarere<br />
Höjdpunkten på julafton?<br />
Min och mammas årliga kvällspromenad
1q har ordet<br />
1Q HAR ORDET<br />
Stortorget, 2001, Stockholm. Kullersten, en häftig<br />
kanonkula i en husknut, udda stenar i husfasaden vars<br />
antal sägs representera folk som halshuggits här. Doften<br />
av brända mandlar och rimfrost blandat med oljudet av<br />
prassel från orimligt obekväma täckbyxor. Mitt livs första<br />
julmarknad.<br />
Om du vuxit upp i skolor i och runt om Stockholm har du<br />
med all sannolikhet besökt Gamla stan både en, två och tio<br />
gånger. Du vet att Mårten Trotzigs gränd är den smalaste<br />
gränden i stan och att där skiljs Uppland från Södermanland.<br />
Du vet att Tyska kyrkans spira är Gamla Stans<br />
högsta punkt och att Helvetet var den del av Prästgatan<br />
där skuggan låg evigt vilande och där bödlar och andra<br />
fördömda människor bodde.<br />
Något du däremot kan ha missat är julmarknaden.<br />
Att flanera bland hundratals hemgjorda smörknivar,<br />
hopsnickrade småtomtar gjorda i sten och, framför allt,<br />
de brända mandlarna. ”Ska mamma få en smörkniv<br />
med ’Skellefteå’ inbränt i skaftet i julklapp eller ska jag få<br />
mandlar i magen?” Vi gör många svåra val i livet och mitt<br />
första kom nog här. Jag slås av förvåning när jag nu inser<br />
att jag struntade i mandlarna denna gång. Mamma fick sin<br />
smörkniv och jag fick även med mig en stor supporterhatt i<br />
rött, gult och blått. Alla var nöjda.<br />
Någon som ej bar supporterhatt var Lucia - symbol för<br />
självständigheten och det offer som krävdes för att säkerställa<br />
denna. Lucias ögon var nämligen enligt sägen de<br />
vackraste som stod att finna på hela Sicilien. Dessa ögon<br />
agerade föremål för en trolovning mot hennes vilja, varpå<br />
Lucia skar ut sina ögon och skickade dessa till mannen,<br />
med intentionen att få leva sitt eget liv i fred.<br />
och människor överallt i världen har detta år lärt sig<br />
innebörden av ordet uppoffring. Jag sitter och tittar på<br />
en film och finner mig frågande till hur en konsert som<br />
utspelar sig i filmen faktiskt kan äga rum. Sedan slår det<br />
mig att det är en film, att tillvaron varit så här tidigare och<br />
att filmen inte utspelar sig <strong>2020</strong>. Det är en ny vardag vi<br />
upplever, en som vi tyvärr förmodligen måste vänja oss<br />
vid.<br />
På många sätt går nog pandemin nu in i sitt tuffaste skede<br />
för Sveriges invånare. December omsluter oss med sin<br />
grannbarrsdoftande, julpyntsutsmyckade men ack så kalla,<br />
mörka famn. Julen är en tid av extremer. Det finns ingen<br />
tid då du kan känna dig så uppskattad som under juletid,<br />
men det finns heller inte någon högtid som mer tydligt<br />
visar hur farligt och smärtsamt ensamhet och utanförskap<br />
kan vara.<br />
Jag är stolt över att vår nation i dessa tider kan agera den<br />
sociala tillflyktsort den faktiskt kan vara för många. En<br />
plats där jag hoppas och tror att studenter för ett ögonblick<br />
slipper tänka på den där tentamen som kommer, på tvättkorgen<br />
som växer sig större och större eller på det faktum<br />
att julen för första gången eventuellt inte kommer se ut<br />
som den alltid gjort.<br />
Lucia kommer ifrån ordet ”Lux”, som betyder ljus på latin,<br />
och infaller den 13 december eftersom vintersolståndet,<br />
årets mörkaste dag, tidigare skedde denna dag. Hon<br />
kommer med bud om julen men främst, med ljus. Skänk<br />
henne en tanke i jul. Skänk en tanke till de uppoffringar<br />
du gör idag, och det ljus dessa uppoffringar bringar för<br />
framtiden.<br />
Stockholms nation, Uppsalas studenter, Sveriges invånare<br />
Marcus Hellgren<br />
Förste kurator<br />
4
TIDNINGSKONVENTET<br />
Tryck CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
VINNAREN AV TIDNINGSKONVENTETS<br />
SKRIVARTÄVLING HT20<br />
Av: Shane Kamil<br />
Jag vill inte vakna.<br />
Vill inte lämna sängen, vill inte göra mig i ordning,<br />
vill inte möta dagen.<br />
Grannens radio surrar, ett okrypterbart mummel<br />
som når mig oavsett hur hårt jag lindar in mig själv<br />
i täcket. Jag blundar och försöker sätta stopp på<br />
mina accelererande tankar, medan drömvärlden<br />
oundvikligen slinker iväg.<br />
Ingen återvändo, John Blund har lämnat mig på oläst.<br />
Sträcker mig efter mobilen och låter det vita ljuset<br />
bränna mina grumliga ögon. Notifikationer kräver<br />
min uppmärksamhet, och jag ger efter. Pappa fyller<br />
år, mamma undrar vad vi ska ge honom i present.<br />
En påminnelse om att söka till nästa termins kurser.<br />
Kompisar frågar vad man har för planer till helgen.<br />
Mobilen undrar om jag vill uppdatera nu eller skjuta<br />
upp det.<br />
Jag vet inte. Jag vet inte. Jag vet inte. Jag vet inte.<br />
Fågelkvittret från larmet hinner klämma ut ett<br />
par toner innan jag stänger av det och lägger ner<br />
mobilen. Med täcket runt mig som ett exoskelett så<br />
sätter jag mig upp. Kroppen rör sig automatiskt efter<br />
år av ingrodda rutiner innan den motstridiga rösten<br />
hinner börja ifrågasätta allt.<br />
En skållhet dusch lämnar huden röd och mör.<br />
Kylskåpet står tomt, jag behöver handla igen. Jag är<br />
egentligen inte hungrig, behöver jag ens äta frukost?<br />
Skafferiet är inte lika tomt, kaffe finns. Jag behöver<br />
kaffe. Jag behöver vakna. Behöver göra något av<br />
dagen, göra något produktiv utöver att halvtitta på<br />
en föreläsning medan jag skrollar genom memes på<br />
mobilen.<br />
Kanske gå på en promenad?<br />
Nej, det är för kallt.<br />
Läsa en bok?<br />
Nej, har ingenting att läsa.<br />
Måla något?<br />
Nej, vill inte städa upp efter mig.<br />
Kaffekoppen står tom, grannradion surrar vidare, och<br />
mörkret hänger utanför fönstret.<br />
Reträtt till sängen?<br />
Ja.<br />
5
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
LIVET I BAKFICKAN<br />
Av: Sonya Sammarco<br />
6
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
06.27 och flåset syns som ett moln framför ansiktet<br />
i den kalla novembermorgonen. Det kan vara så att<br />
man cyklar för lite, att man röker för mycket. Förbi<br />
Lutis livs, ”genvägen” upp för backen bakom V-dala,<br />
ner för backen vid Snerikes för att inmundiga<br />
utsikten över den upplysta kyrkan. Det är så<br />
tidigt att man inte ens hunnit bli trött än. Känslan<br />
påminner om hur man som liten låtsades somna<br />
när föräldrarna var på middagsbjudning för att bli<br />
buren hem. Eller den totala sinnesförvirringen inför<br />
att ta nattbussen till Skavsta för att flyga lågpris<br />
till Budapest i gymnasiet. Det kommer in lite grus<br />
i låtsas-uggsen från sladdningen med cykeln på<br />
grusplanen men det finns ingen tid att spilla. Jag<br />
flyger ner för trapporna två steg i taget. Nu ska<br />
frullen öppnas.<br />
”MED BESTÄMDA STEG ÖPPNAR JAG<br />
DÄRMED FRUKOSTEN FÖR ATT DELA<br />
MED DIG, KÄRA LÄSARE, MAGIN AV<br />
EN HELDAG I BAKFICKAN.”<br />
Vad i hela friden gör Sonya i frukosten kanske du<br />
undrar? Jo, man kan kalla det nostalgi. Eller Stockenmani.<br />
Eller en längtan efter den stora gemenskapen.<br />
Det går nämligen en sägen om en Stockenprofil<br />
som gjort ett 36, 48 eller 50-timmarspass<br />
(många olika bud i frågan) på Nationen, som<br />
inletts med ett pubpass i dåtidens Pub Storstad<br />
och övergått till en hjälpande hand i frukosten.<br />
Frukosten övergick till lunch och helt plötsligt<br />
befinner sig klubbverkarna i köket för att preppa<br />
Torsdagsklubben. Torsdagen var stor och natten<br />
den var lång. Stockholmaren som dunat i en soffa i<br />
Nya hade vaknat på fredagen i tid till caféts öppning<br />
och fann det därmed logiskt att hjälpa caféverkarna<br />
också. Med bestämda steg öppnar jag därmed<br />
frukosten för att dela med dig, kära läsare, magin av<br />
en heldag i Bakfickan.<br />
När nyckeln sätts i låset i mörkret i gamla huset<br />
kastas jag tillbaka till en liknande morgon för tre<br />
år sedan. Det var mitt första pass som nisse på<br />
Nationen och jag kommer alltid se tillbaka på det<br />
minnet som starten på något storslaget. På samma<br />
sätt som för tre år sedan är känslan pirrig. Jag ska<br />
träffa Frukostverkare och det är allmänt vedertaget<br />
att det är människor med pejl på sitt liv, sin kalender<br />
och sin mejlinkorg. Å kvällsverkets vägnar ska jag<br />
vara representabel, inget bröl och inga practical<br />
jokes före 07. Jag skrattar till när jag lutar mig mot<br />
baren och lägger hela handen i ölklibb och inser att<br />
jag kanske missat att städa just den fläcken. Förlåt<br />
Elsa.<br />
”FRUKOSTBUFFÉN ÄR TILLTALANDE<br />
FÖR ALLA OCH DET SPELAR INGEN<br />
ROLL VEM DU ÄR DÄR MED ELLER<br />
VILKEN INSTÄLLNING DU HAR TILL<br />
CROISSANTER DOPPADE I NUTELLA.”<br />
07.32 ”Knack, knack, knack” och jag snurrar<br />
förvirrat runt efter källan till ljudet. Råkade jag låsa<br />
in någon när jag gjorde larmrundan igår så någon<br />
stackare blivit kvar i nationshuset hela natten? Är<br />
det min mage som har vaknat? Jag vänder mig till<br />
närmaste Frukostverkare för svar, som i obekymrad<br />
ton svarar att det bara är ljudet från juriststudenterna<br />
som bankar lagboken i fönstret. Klockan är<br />
två minuter över och de vill ha basgruppsmöte.<br />
Frukostbuffén är tilltalande för alla och det spelar<br />
ingen roll vem du är där med eller vilken inställning<br />
du har till croissanter doppade i Nutella. Man<br />
kommer känna sig hemma oavsett om man är där<br />
med sin flickvän, sin flickväns kusin eller Hasses<br />
brorsas låtsassyrras kompis.<br />
09.57 Nu vill jag gå och lägga mig igen.<br />
Mellantimmen mellan frullen och lurren bjuder<br />
på en ovälkommen nedväxling i tempo. Plocka<br />
undan, diska, plasta, datummärka. Dessutom börjar<br />
gårdagen göra sig påmind ordentligt och Iprenjakten<br />
börjar. Jag räknar på fingrarna – sju, åtta, nio…<br />
helvete det är 15 timmar kvar… vad i hela friden har<br />
jag gett mig in på?!<br />
Jag tar ett varv för att plocka disk och hör ett par<br />
bekanta röster. Erik Lidén, Förste kurator emeritus<br />
tillika padel-entusiast och Axel Danielsson, Lunchverkare<br />
tillika gastronomiskt geni (be om glittriga<br />
hasselbackspotatisar nästa gång ni äter middag),<br />
avnjuter en kaffe tillsammans vid ett av borden i<br />
passagen. Jag slår mig ned. Axel tar en stor klunk<br />
av kaffet och berättar vad Bakfickan betyder för<br />
honom. Det är en plats där man kan säga ett snabbt<br />
hej till någon bekant eller samtala längre med en<br />
vän. Att Bakfickan är en tummelplats där det finns<br />
någon att prata med, en varm plats där han känner<br />
7
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
sig välkommen. Erik nickar instämmande och jag<br />
kan inte annat än att hålla med. Bakfickan känns<br />
som det vardagsrum mitt studentkorridorsrum lider<br />
brist på. Det är som ett andra hem.<br />
”BAKFICKAN HAR VERKLIGEN EN<br />
SPECIELL PLATS I MITT HJÄRTA”<br />
HUGO BLUHME.<br />
12.04 Lunchgästerna börjar rulla in. Det är torsdag<br />
och heltidarna är extra snygga dagen till ära, trots<br />
bristen på festligheter. ”Hej kan jag få en sallad<br />
utan lök med extra sallad och bara tunt skuren<br />
tomat men ingen topping och såsen kan va’ vid<br />
sidan och sen salta lite mer än vanligt men bara på<br />
kycklingen”, typ så kan det låta när de beställer mat.<br />
De slår sig ned vid ett av de höga borden vid fönstret<br />
och fortsätter diskutera ämnet som avhandlats på<br />
mötet innan lunch. Jag minglar mig upp till lunchserveringen<br />
i Kakelbaren, kanske för att hälsa på<br />
stjärnorna i köket eller kanske för att norpa några<br />
hallongrottor. Idag är det endast Ämbetsmän i Nya,<br />
det är nog för att de är de enda dumma nog att äta<br />
ärtsoppa och pannkakor i de mjuka sofforna med<br />
bord i fothöjd. Jag stryker handen över den klibbiga<br />
svarta lädersoffan och tänker på de tidigare generationer<br />
av studenter som också ätit pannkakor, tagit<br />
sig en tupplur och levt rövarlivet i Nya.<br />
16.17 Dagen går över till eftermiddag och Dagverkarna<br />
byts ut mot Kvällsverkare. Utanför susar<br />
studenter på Vois, klädda i svart med Benji och<br />
Silvana i Airpodsen. Min första termin som Stockenaktiv<br />
”på riktigt” var i Kvällsverket HT19 efter två<br />
terminer i den eminenta Nationstidningen. Dagens<br />
första bärs på tapp säljs till Kvällschef emeritus<br />
Hugo Bluhme. Han får något religiöst i blicken när<br />
man pratar om Bakfickan med honom. Han säger<br />
”Bakfickan har verkligen en speciell plats i mitt<br />
hjärta, delvis för mitt engagemang men i synnerhet<br />
för alla varma möten mellan alla vänner och<br />
främlingar som sker där varje dag.” Det var förbanne<br />
mig det finaste jag hört sedan jag konfirmerades,<br />
säger jag, vill du ha en charkbricka?<br />
19.44 Här börjar de mest magiska minuterna,<br />
timmarna, kvällarna i mina veckor. Bakfickan på<br />
kvällen är som en sagovärld. I den världen ryms<br />
oändligt mycket snack om Saltkråkan och Mio min<br />
Mio spelas högt i högtalarna. Bakom bardisken är<br />
allt en lek och tävlingarna löser av varandra. Det<br />
göms, hittas, kläcks och sväljs ägg. Det är vattenkrig<br />
och öråd. Det är djupa samtal med stöttande vänner<br />
och det är fuldans till fjortismusik. Bakfickan är en<br />
plats att släppa plugget och tänka på annat. En plats<br />
att skratta och få nya vänner för livet. En plats för<br />
hyss och bus. En plats att bli kär på.<br />
22.13 Nu börjar jag bli riktigt pömsig. Jag får stoppa<br />
mig själv från att lägga en sån där bamsegäspning,<br />
en sån man kan få in en hel knytnäve i. Sicken tur att<br />
jag har en gömma Red Bull nära till hands. Musiken<br />
höjs, ölfat byts, drinkar blandas, koffeinet kickar in<br />
och kvällen glittrar.<br />
”DET LIGGER NÅGOT MAGISKT I<br />
LUFTEN PÅ STOCKHOLMS NATION<br />
SOM FÅR DESS MEDLEMMAR ATT<br />
ANSTRÄNGA SIG, TA VARA PÅ OCH<br />
FÖRGYLLA UPPSALALIVET.”<br />
00.12 Vi har lyckats jaga ut de sista Uppsalaekonomerna<br />
från Bakfickan och väglett dem mot<br />
Makedonien genom det dånande ljudet av den eviga<br />
Körberg. En heldag på Bakfickan är avklarad och<br />
nu ska det städas. Stämningen är god och verkarna<br />
skrattar och gråter åt frityroljan som läckt över hela<br />
golvet.<br />
Det är en häftig känsla att vara en del av vår Nation.<br />
Varje person som kliver in i inskrivningen och<br />
väljer att engagera sig förgyller inte bara sin egen,<br />
utan även andras studietid. Under ett par terminer<br />
i Bakfickan och kanske för många terminer i<br />
tidningen har jag haft möjlighet att verkligen<br />
fundera på vad ett Nationshjärta består av, och vad<br />
det är som får det att klappa. Efter många timmars<br />
hårt tankearbete står jag ändå utan förklaring. Min<br />
slutsats är att det ligger något magiskt i luften på<br />
Stockholms nation som får dess medlemmar att<br />
anstränga sig, ta vara på och förgylla Uppsalalivet.<br />
Bakfickan har blivit ett väl inkorporerat organ i<br />
nationskroppen och oavsett om det kan liknas med<br />
Nationens hjärta, mage eller kanske hårt arbetande<br />
lever kan jag lova att minnena från Bakfickan<br />
kommer att leva kvar i mig föralltid. När det på min<br />
ålders höst är ett barn eller barnbarn som nynnar<br />
på en Stockenmelodi kommer det sprätta till i<br />
gumman. Då blir jag ung och jag blir fri.<br />
8
Tryck BILDCOLLAGE CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
9
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
BAKOM KULISSERNA MED<br />
HELTIDSCHEFERNA<br />
Av: Lisa Ljungberg<br />
I detta reportage möter ni tre härliga heltidare på<br />
Stocken. De har tagit en paus från sina studier<br />
för att ägna den största delen av sin vakna tid åt<br />
Uppsalas ledande nation inom god mat och fest.<br />
Tidiga morgnar, sena kvällar och långa arbetspass är<br />
vardagsmat, pandemi eller inte.<br />
Elsa Kiljunen är Dagchef och ansvarar över den<br />
dagliga verksamheten i Bakfickan. Hon ser till att<br />
den uppskattade frukosten och caféet, som håller<br />
igång måndag-lördag, står i rullning. Varje lördag<br />
förvandlas dagverksamheten till brunch à la Elsa med<br />
pannkakor och tryffeläggröra. På eftermiddagarna<br />
tar Kvällschefen Jesper Flyckt över stafettpinnen<br />
och alkoholtillståndet när Bakfickan går över till<br />
att bedriva sin populära middagsservering. Elsas<br />
och Jespers ämbeten kom till efter att Nationen<br />
genomdrivit ett antal organisatoriska förändringar<br />
till följd av byggnationen av Bakfickan. I det stora<br />
köket hittar vi Hugo Söderlund som är Stockholms<br />
nations Restaurangchef. Han tar hand om allt från<br />
torsdagsrestaurangen Holmiana, till uthyrningar för<br />
större och mindre sällskap. När de inte är ute på fältet<br />
och springer hittar vi gänget i den vita lägenheten<br />
med uteplats två våningar ovanför Bakfickan.<br />
En novembereftermiddag tog jag hissen upp till<br />
andra våningen i nationshuset för att bjuda in mig<br />
själv till heltidarnas lägenhet. När jag kliver in i<br />
rummet möts jag av ett större antal urdruckna<br />
kaffekoppar. Jesper tar snällt mot mig och vi sätter oss<br />
ner tillsammans med Elsa och Hugo för en intervju.<br />
Innan jag startar ljudinspelningen förser sig gänget<br />
med ännu en kopp kaffe. Alla tre sitter mittemot mig,<br />
solen skiner in genom uteplatsens glasdörrar och<br />
Jesper måste sätta på sig solglasögon för att inte bli<br />
bländad. De andra två flinar åt hans kreativa tilltag.<br />
Berätta om era huvudsakliga arbetsuppgifter.<br />
Jesper tar ordet:<br />
–Mina huvudsakliga arbetsuppgifter består av<br />
att sköta allting som rör kvällsverksamheten i<br />
Bakfickan. Jag tar hand om det mesta från mat- och<br />
dryckesbeställningar till inventering. Jag måste därtill<br />
vara uppmärksam på att verkarna har det som krävs<br />
för att genomföra sitt arbete.<br />
“Verkare” syftar på de som jobbar deltid på Nationen.<br />
Arbetsuppgifterna innefattar bland annat att<br />
förbereda mat och servera gäster. Det varierar från<br />
verk till verk men generellt sett jobbar du cirka en<br />
till två gånger i veckan. I coronatider ser situationen<br />
annorlunda ut och Jesper upplever att hans<br />
arbetsuppgifter har förändrats markant.<br />
–Under pandemin har det varit en hel del annat<br />
att ta hänsyn till. Just nu har vi kontinuerliga<br />
krismöten varje vecka så fort det kommer nya råd,<br />
rekommendationer eller annat praktiskt utmanande<br />
som gör att vi måste anpassa oss. Nu har vi till<br />
exempel börjat stänga av bord. Det känns jättetrist.<br />
Likt Jespers befattning går Elsas arbetsuppgifter ut på<br />
att få verksamheten att rulla på och se till att verkarna<br />
har allt de behöver till hands. Hon berättar att hon<br />
är ansvarig för frukosten, dagverksamheten och<br />
brunchen.<br />
–Det är typ tre verksamheter i en. Det rör sig om allt<br />
från att sätta menyn och göra inventeringar till att<br />
planera inköp. Jag trivs väldigt bra här, annars hade<br />
man ju inte suttit som heltidare. Men när jag klev på<br />
i januari förväntade jag mig något annat såklart. Man<br />
trivs med sina kollegor, men det är inte skitkul just<br />
nu. Men det är det inte för någon.<br />
Någon som har fått en riktigt smäll av Coronapandemins<br />
restriktioner är Restaurangchefen Hugo.<br />
Han berättar bittert men med glimten i ögat om hur<br />
hans arbete går till i dessa tider.<br />
–Jag har inga arbetsuppgifter just nu. Jo, jag beställer<br />
städartiklar med det är typ det enda jag gör.<br />
Elsa avbryter och uppmanar Hugo att “tänka utanför<br />
corona” och han svarar på hennes uppmuntrande<br />
kommentar:<br />
–Ja tack, jag är ju vanligtvis ansvarig för alla<br />
externa bokningar av Nationen. Olika föreningar<br />
bokar sittningar och vill hyra våra lokaler till<br />
10<br />
10
nationen<br />
evenemang. Sedan roddar jag vanligtvis över<br />
torsdagsrestaurangen Holmiana… Rest in peace.<br />
Innan pandemin var det väldigt mycket mer, Hugo<br />
körde uthyrningar minst varje fredag och lördag<br />
och snittade säkert på minst 400 gäster i veckan.<br />
Under höstterminen har han haft 300 gäster totalt.<br />
Ämbetet som Restaurangchef har historisk varit ett<br />
av de tyngsta ämbetena, men i och med pandemin<br />
försvann stora delar av Hugos arbete.<br />
Heltidarna har flera års nationsengagemang i<br />
ryggen och trivs med att lägga tid och energi på<br />
en hemmakär plats. Det måste vara svårt att svälja<br />
tristessen när ditt hjärta klappar för nationslivet<br />
och en vilja att leva krögarens glada dagar. Trots<br />
det bittra läget tycks gänget bita ihop och göra det<br />
bästa av situationen. De är glada över att åtminstone<br />
kunna hålla öppet, om än under begränsade och<br />
annorlunda former. Dessutom är nog krishantering<br />
något de med gott samvete kan skriva upp på CV:t<br />
efter denna termin.<br />
Har ni några tidigare erfarenheter som har<br />
kommit till nytta i rollen som heltidare?<br />
Elsa:<br />
–Både Jesper och Hugo har många års erfarenheter<br />
av att jobba i restaurangbranschen, och jag har<br />
jobbat på café i flera, flera år. Våra erfarenheter har<br />
underlättat väldigt mycket för oss tror jag. Om vi<br />
inte hade haft det hade det varit betydligt svårare. Vi<br />
har en trygg grund!<br />
Jesper:<br />
–Min företrädare påbörjade ett “ramverk” med<br />
arbetsbeskrivningar, vilket jag utnyttjar. Friheten<br />
som tillkommer med ett nytt ämbete har varit<br />
spännande, jag själv får välja min inriktning. Det<br />
känns betryggande att kunna luta sig tillbaka på<br />
någon form av grund. Det hade varit kämpigt att<br />
tillträda en ny roll helt utan historik.<br />
Hugo:<br />
–För mig är det egentligen bara att titta på<br />
erfarenhetsliggarna. Min senaste är 60 sidor lång<br />
och jag har totalt tio stycken. Jag har alltså 600<br />
sidor. Inför allting jag genomdriver kan jag titta på<br />
hur folk har gjort tidigare. Jag upplever dock att det<br />
som står i erfarenhetsliggarna är mer tips än regler.<br />
Elsa:<br />
–Min och Jespers ämbeten är helt nya och vi har<br />
inga jättetydliga direktiv. Min företrädare satt en<br />
termin och hon var den första Dagchefen någonsin.<br />
Jag är jätteglad att jag har haft henne, för hon satte<br />
en grund för mig att jobba vidare på. Men friheten<br />
att till exempel få bestämma precis vad menyn ska<br />
innehålla är bland det roligaste med mitt ämbete.<br />
Ursprungligen var lägenheten där heltidarna håller<br />
till idag en bostad. Men för sju år sedan byggdes<br />
den om till ett konferensrum med kontorslokaler.<br />
Tidigare satt Restaurangchef, Barmästare och Tredje<br />
kurator tillsammans nere i expeditionen. När de nya<br />
posterna tillkom insåg man att det behövdes mer<br />
utrymme och nya kontor, varför Dag-, Kvälls-, och<br />
Restaurangchef nu huserar i lägenheten. Alla tre<br />
är överens om att de tillbringar väldigt mycket tid<br />
här. Jesper berättar att hans verkare undrar vad han<br />
gör där uppe hela tiden, men jobbar man mycket<br />
administrativt måste man ha tillgång till en dator.<br />
Vad gör ni i lägenheten?<br />
Hugo:<br />
–Vi kör Runescape! Eller nej, haha.<br />
Jesper:<br />
–Även fast man som verksamhetschef jobbar<br />
mycket praktiskt är det utöver det en stor del<br />
administrativt arbete. Det rör sig om allt från att<br />
lägga beställningar på mat och städartiklar till att<br />
svara på mail, och i dessa tider att sitta och kolla på<br />
presskonferenser om corona. Vi gör allt möjligt och<br />
man behöver verkligen ha tillgång till en dator.<br />
Hugo:<br />
–Innan de allmänna råden hade jag ganska mycket<br />
möten och det är därför jag har ett eget kontor.<br />
Dessutom kan det vara bra att ha tillgång till det<br />
stora bordet om det till exempel skulle komma tio<br />
personer utan förvarning, vilket har hänt förut.<br />
Elsa:<br />
–Bara att sätta en ny meny tar tid. Först måste du<br />
hämta inspiration, sedan krävs det att man räknar<br />
på alla marginaler för att se om det går ihop.<br />
Kan vem som helst svänga förbi lägenheten?<br />
Elsa:<br />
–Alla är ju välkomna upp hit om man vill, men det<br />
är inte så hängvänligt. Eller det finns i och för sig ett<br />
pingpongbord!<br />
Hugo:<br />
–Det är ju så jäkla hängvänligt!<br />
Elsa, Jesper och Hugo är några av de Ämbetsmän<br />
som gör Stockholms nation till det den är, en<br />
öppen nation med många kreativa och duktiga<br />
11<br />
11
nationen<br />
Ämbetsmän- och kvinnor. Heltidare får lön<br />
motsvarande CSN arvoderat av Nationen, men<br />
de allra flesta Ämbetsmän jobbar ideellt och<br />
belönas genom särskilda förmåner och livslånga<br />
vänskapsrelationer. Stockholms nation har omkring<br />
190 Ämbetsmän och det kan vara svårt att ha<br />
koll på vad alla sysslar med, men om intresse<br />
finns går det att läsa mer om alla olika ämbeten<br />
i arbetsbeskrivningarna på Stockholms nations<br />
hemsida.<br />
Hugo:<br />
–Jag hade en ganska bra övergripande blick om vad<br />
heltidare gjorde, men det är svårt att veta precis allt.<br />
Folk känner till att jag ansvarar för restaurangen,<br />
men exakt vad det innebär har ingen riktigt koll på.<br />
Vad tror ni att de andra Ämbetsmännen på<br />
Nationen tycker om era ämbeten?<br />
Jesper:<br />
–Vi har väldigt många ämbetsmän, och vi har<br />
väldigt nya ämbeten. Det är nog svårt för dem att<br />
vara insatt i exakt allt vi gör. Jag vet fortfarande<br />
knappt vad alla heltidare har för arbetssysslor.<br />
Elsa:<br />
–Du kan läsa deras arbetsbeskrivning, det har jag<br />
gjort!<br />
TRE SNABBA<br />
JESPER:<br />
Bästa realityprogrammet: Nyhetsmorgon, räknas det? Jag gillar inte reality.<br />
Bästa festdängan: “Säg mig var du står” med Carola.<br />
Bästa Stockenminnet: Min klubbverkartermin överlag, det är den roligaste terminen<br />
jag har haft här.<br />
ELSA:<br />
Bästa realityprogrammet: Paradise Hotel!<br />
Bästa festdängan: ”Gimme! Gimme! Gimme!” med Abba.<br />
Bästa Stockenminnet: När förra terminens heltidargäng hade sittning med tema val-<br />
KK (KK: Kuratorskonventet, reds. anm.)<br />
HUGO:<br />
Bästa realityprogrammet: Below Deck, det finns på Netflix! Det är en realityserie om<br />
folk som jobbar på en båt.<br />
Bästa festdängan: ”Fest hos Mange” med Mangemakers.<br />
Bästa Stockenminnet: Att jobba på Lussebrunchen.<br />
Vad tycker ni om den otroliga shoten hotshot då?<br />
ALLA:<br />
- Nej den beställer man inte, vi vill vara snälla mot vår barpersonal!<br />
12
Tryck uppsalavyn<br />
nationen<br />
NATIONEN<br />
CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
UPPSALAVYN<br />
Av: Markus Hällje<br />
13<br />
13
hedersledamoten<br />
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
HEDERSLEDAMOTEN<br />
Per Wästberg, född 1933 i Stockholm, är författare och litteraturkritiker. Redan som 15-åring<br />
slog han igenom med novellsamlingen Pojken med såpbubblorna, och har sedan dess skrivit en<br />
mängd prisbelönta böcker och alster med en osedvanlig produktivitet. Särskilt känd är han för<br />
sina skildringar om den övre medelklassens Stockholm och det postkoloniala Afrika. Sedan 1997<br />
sitter han på stol nummer 12 i Svenska Akademien. Han har därtill varit ordförande för såväl<br />
svenska som internationella PEN, grundat den svenska avdelningen av Amnesty tillsammans med<br />
Hans Göran Franck samt varit chefredaktör och kulturchef på Dagens Nyheter. Men framför<br />
allt är han Hedersledamot av Stockholms nation. Det står skrivet att till Hedersledamot<br />
kallas envar Nationen vill betyga sin högaktning. Det är med stor sådan jag lämnar över till<br />
Per Wästberg.<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
Nog har jag önskat att jag under min studietid<br />
i Uppsala (fil.kand 1955, fil.lic. 1962) varit<br />
oftare på Stockholms nation. Men jag<br />
hade en flickvän (senare fru) på glada Västgöta<br />
med Germund Michanek och Ingemar Hedenius<br />
och en litterär kamratkrets på Rosendahls matsalar<br />
i Rundels gränd med Folke Isaksson, Göran O.<br />
Eriksson, Göran Palm, Anders Ehnmark, ibland Sara<br />
Lidman som hyrde på vinden. Den sena lunchen<br />
kostade 4:50.<br />
om 1800-talsrealismen. Till min etta vid<br />
Linnéträdgården bjöd jag vänner på konservmat från<br />
en delikatessbutik i Sankt Eriks gränd: sniglar, duva<br />
i gelé, crêpes Suzette – omväxlande med kaukasisk<br />
gryta som enligt min kokbok Novisen vid spisen<br />
kunde innehålla vad som helst: hästköttet fick koka i<br />
timmar och svartnade i en halv butelj dåligt vin från<br />
Algeriet.<br />
”TILL MIN ETTA VID<br />
LINNÉTRÄDGÅRDEN BJÖD JAG<br />
VÄNNER PÅ KONSERVMAT FRÅN EN<br />
DELIKATESSBUTIK I SANKT ERIKS<br />
GRÄND: SNIGLAR, DUVA I GELÉ,<br />
CRÊPES SUZETTE”<br />
Den 4 september 1952 skrev jag in mig på<br />
Stockholms nation hos Förste kurator Per Israel<br />
Gedin. Det blev en början på mitt livs längsta och<br />
varmaste vänskap. Han är både aggressivare och<br />
trofastare än jag som lossat banden till många gamla<br />
vänner, därför att vi inte längre haft mycket att säga<br />
varandra. Och han blev i decennier min förläggare<br />
sedan han efterträtt Carl Björkman som chef för<br />
Wahlström & Widstrand.<br />
Jag läste fransk litteratur för Bengt Hasselrot,<br />
fonetik för poeten och sufisten Kurt Almqvist.<br />
Jag bevistade Victor Svanbergs föreläsningar<br />
Foto: Rikard L. Eriksson<br />
14
hedersledamoten<br />
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
Sven Hamrell, senare nära nog livslång chef för Dag<br />
Hammarskjöldsfonden, var redaktör för Ergo och<br />
föreslog mig en dikt om mina första intryck av Uppsala.<br />
Då jag kom upp på Ergo höll han dikten mellan<br />
fingrarna och lät den falla i papperskorgen. ”Rena<br />
skräpet!” uttalade han. Jag återsåg den inte och har<br />
aldrig vågat skriva om Uppsala.<br />
En vanlig kväll (min dagbok 11.9.1952): ”Göran Palm<br />
och jag åt enorm middag på Stadshotellet för 45 kr<br />
inräknat snaps, bourgogne, punsch. Göran hemma hos<br />
mig till 3.30 i djupsinniga resonemang om ensamhetens<br />
följder, om förundran och ironi, äktenskapets lockelse<br />
och skräck.” Han hyrde ett vindsrum med dass i<br />
Imperfektum, ett ruckel vid Fyrisån, nu vackert<br />
renoverat. En sextonårig gymnasist från Västerås, Lars<br />
Gustafsson, dök upp och reciterade den ena dikten efter<br />
den andra. Göran och jag beslöt oss farbroderligt att för<br />
att vara från Västerås var pojken ett geni.<br />
HEDERLEDAMOTEN<br />
”JAG MINNS<br />
KUNGSÄNGSLILJORNAS RUTIGA<br />
KRONBLAD, STARARNA SOM<br />
SVARTA SCHACKPJÄSER I DET<br />
VITA DISET ÖVER FYRISÅN<br />
OCH LÄRKORNAS OSYNLIGA<br />
DANS I GRYNINGEN EFTER<br />
VÅRBALEN.”<br />
Jag snokade i bokhögarna hos den lärde och<br />
excentriske Bok-Viktor och uppträdde med min<br />
debutroman på Stockholms nation. Där var Lennart<br />
Philipson (senare världsberömd molekylärbiolog)<br />
Klubbmästare och Adam Heymowski (senare chef för<br />
Bernadottebiblioteket på Slottet) var en roande och<br />
ovanlig person som forskade i resandefolket, de så<br />
kallade tattarna.<br />
Jag har ofta återvänt till Uppsala, suttit på Carolina,<br />
varit ledamot (efter Sven Delblanc) i universitetets<br />
konsistorium, då lett av den mångförslagne Stig<br />
Strömholm. Men när jag tänker på mina studentår<br />
(som avbröts av två år i Harvard), försvinner staden i<br />
en dimma. Den lämnade lätta rispor och bleka avtryck<br />
– frånsett sådant jag inte förknippar med den blåsiga<br />
orten på slätten: könets närvaro, inbillningens flykt<br />
genom boksidorna, de långa kvällarna där vi dolde<br />
det ömtåliga och tunnhudade i drastiska berättelser<br />
om rysliga äktenskap, svekfulla vänner, idiotiska<br />
professorer – allt för att hålla en plågsam verklighet på<br />
distans.<br />
Jag minns skymten av Cora Sandel i en port vid S:t<br />
Larsgatan, den våta yllelukten en novemberdag på<br />
Günthers med dess Gustav Adolfsbakelser, det beska<br />
teet intaget med Ejderns kaviar på tunna skivor<br />
Upplandskubbe. Jag minns kungsängsliljornas rutiga<br />
kronblad, stararna som svarta schackpjäser i det<br />
vita diset över Fyrisån och lärkornas osynliga dans i<br />
gryningen efter vårbalen. Jag har inte ett enda foto från<br />
dessa år.<br />
Foto: Caroline Andersson<br />
Per Wästberg,<br />
Hedersledamot<br />
15
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
TORSDAGSKLUBBEN REVISITED<br />
Av: Simon Kristiansson<br />
Till dig som är Recce, som ännu inte fått uppleva en<br />
riktig Torsdagsklubb - eller till dig som har pluggat i<br />
några terminer, som glömt bort hur det faktiskt var.<br />
Här kommer en fiktiv berättelse om en torsdag för<br />
något år sen. Alla eventuella likheter med personer<br />
som studerade i Uppsala under denna tid är givetvis<br />
en ren tillfällighet. Skulle du dock känna igen dig - se<br />
det som en kärleksförklaring.<br />
***<br />
Det är torsdagseftermiddag på Stockholms nation<br />
i december i slutet av 2010-talet. För många av<br />
Uppsalas studenter är torsdagen veckans höjdpunkt,<br />
inte minst bland Nationens Ämbetsmän och<br />
Landsmän. Den som söker svaret på frågan om<br />
varför torsdagen är den veckodag som är överlägset<br />
populärast bland Uppsalas studenter behöver inte<br />
gräva djupt för att hitta Nationens Torsdagsklubb<br />
som den förklarande orsaken. Så har det varit i<br />
decennier. Stockholms nations Torsdagsklubb är en<br />
verksamhet som spelar i sin egen liga, något som<br />
andra nationer avundsjukt sneglar på utan att riktigt<br />
vilja erkänna. Ikväll är det dessutom Storstock 1 och<br />
det finns noll anledningar för Nationen att spara<br />
på krutet. Det är visserligen lugnet före stormen på<br />
Drottninggatan 11, men huset sjuder ändå av febril<br />
aktivitet.<br />
”PÅ SÄTT OCH VIS SKULLE MAN<br />
KUNNA LIKNA KLUBBVERKET MED<br />
FRANSKA FRÄMLINGSLEGIONEN.<br />
NATIONENS ELITFÖRBAND SOM<br />
STÄNDIGT STÅR I FRÄMSTA LINJEN<br />
OCH FÖRVÄNTAS HANTERA DEN ENA<br />
SKITUPPGIFTEN EFTER DEN ANDRA.”<br />
I Gamla huset springer Klubbverkare (KV) runt och<br />
donar med den ena oglamorösa uppgiften efter den<br />
andra. Ett tight gäng på tolv Klubbverkare som leds<br />
av två Klubbmästare (KM) utgör själva navet i den<br />
operativa verksamheten under Torsdagsklubben.<br />
Eftersom det ikväll är Storstock jobbar samtliga<br />
i verket. På sätt och vis skulle man kunna likna<br />
Klubbverket med franska Främlingslegionen.<br />
Nationens elitförband som ständigt står i främsta<br />
linjen och förväntas hantera den ena skituppgiften<br />
efter den andra. Flertalet tidigare Ninnor 2 har<br />
dessutom talat om terminen som Klubbverkare<br />
som studentlivets motsvarighet till lumpen. Och av<br />
egen erfarenhet kan jag intyga att det faktiskt är så.<br />
Men samma personer talar också om terminen som<br />
Klubbverkare som den överlägset roligaste terminen<br />
under studieåren, och även det är jag den första att<br />
intyga. Paradoxala påståenden för en utomstående<br />
kanske, men moralen och kamratskapet inom ett<br />
Klubbverk är svårt att hitta någon annanstans. Och<br />
man lär sig snabbt att hitta charmen i det jobbiga, och<br />
flabba åt misären. Hur konstigt det än låter.<br />
Tredje kurator kliver in i köket och berättar att<br />
Lunchverket har glömt att pressa ner kartongerna i<br />
soprummet. Alla vet vad det innebär. På torsdagarna<br />
blir alla uppgifter som övriga verksamheter struntat<br />
i Klubbverkets uppgifter. Nationens problem är<br />
Klubbverkets problem. Två stackare får lämna<br />
köksarbetet för att gå ner och hoppa på kartongerna.<br />
”Jävla Lunchverket”, muttras det i trappan ner till<br />
soprummet. När uppgiften är löst tar personerna<br />
hissen tillbaka upp till köket och möts av en arg blick<br />
från Klubbmästaren. ”KV tar aldrig hissen”, säger<br />
Klubbmästaren bryskt. ”Jävla KM”, muttras det på<br />
väg tillbaka till köksarbetet.<br />
Klubbmästarna är inte sällan den gemensamma<br />
fienden inom verket.<br />
***<br />
På Ekonomikum sitter ett gäng festglada NEK<br />
A-studenter och utropar helg! Trots att det bara är<br />
torsdag och klockan knappt har slagit 14. Besök på<br />
Systembolaget står på agendan. Den stora frågan<br />
1<br />
Första torsdagen efter löning och därför öppet en timme extra, med extra allt på menyn.<br />
2<br />
Förr i tiden benämndes Klubbverkare som Köksninnor, eller Ninnor. Ordet hänger kvar än idag.<br />
16
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
är dock om man ska stanna till på Nationen på<br />
väg till bolaget, eller på väg från bolaget för att fixa<br />
gästleg åt en kompis. Gänget bestämmer sig för att<br />
ta det på vägen från bolaget. Suget att fixa öl till<br />
förfesten är helt enkelt för stort. De ringer också<br />
polaren som knappt varit på Ekonomikum den här<br />
terminen och som enligt egen utsago ”inte lär sig<br />
något på föreläsningarna”, och föreslår sällskap till<br />
bolaget. De bestämmer träff utanför Lutis om fem<br />
minuter. På vägen till gängets rendezvous diskuteras<br />
vandringssägnen om att det för massor av år sen låg<br />
ett Systembolag mittemot ICA Luthagen som fick<br />
stänga ner för att försäljningen gick för bra. Nyvunna<br />
lärdomar om den fria marknaden från kursen de<br />
läser den här terminen leder till slutsatsen att butiken<br />
verkligen borde öppna igen. Då hade heller inte<br />
promenaden blivit så lång…<br />
***<br />
I en annan del av stan, ett stenkast från Stocken,<br />
sitter ett gäng jurister och skriver PM om<br />
aktiemarknadsrätt. Den galopperande ångesten<br />
inför inlämning och kommande veckors tentaplugg<br />
har tagit en liten paus. Samtidigt som all form av<br />
rationellt tänkande säger att en lugn kväll är det<br />
bästa - både för studierna och för välmåendet - så är<br />
det svårt att säga nej till Storstock. ”Vi går ut ikväll<br />
och tar en långkörare med PM:et i helgen istället”,<br />
föreslår en av juristerna. Ibland behöver man faktiskt<br />
ett break från plugget. Från att utgång inte var på<br />
agendan är nu förfestplanerna spikade. Hälften av<br />
gänget är dessutom Ämbetsmän på Nationen och när<br />
pusslet med +1 platser på brytlegen är löst bubblar<br />
förväntningarna igång om att det här kan bli en grym<br />
kväll!<br />
***<br />
På Stockholms nations utegård står tre Klubbverkare<br />
och häller grus på trappan vid entrén. Order<br />
från Utskänkarna. Vilka är de där Utskänkarna<br />
egentligen? tänker Klubbverkarna. ”De måste varit<br />
aktiva här i typ fem-sex år alltså”, säger en KV. ”Kan<br />
de inte kosta på sig ett leende någon gång ibland?”<br />
säger en annan. Samtidigt stegar NEK A-gänget ner<br />
på den nu grusbelagda trappan, med systemetkassar<br />
i händerna, och hälsar på sina kurskamrater som står<br />
iklädda klubbverkartröjor med gruspåsar i händerna.<br />
”Får ni aldrig vara lediga?”, frågar en av killarna.<br />
”Nästa termin”, svarar KV-gänget i kör med ett halvt<br />
leende på läpparna. NEK A-gänget fortsätter in på<br />
Nationen för att lösa gästleg till deras polare. Sen<br />
återstår bara problemet med förfest.<br />
”UTANFÖR FÖRSTE KURATORS<br />
KONTOR RINGLAR SIG KÖN LÅNG<br />
MED LANDSMÄN SOM BEHÖVER FIXA<br />
DET ENA ÄRENDET EFTER DET ANDRA<br />
INFÖR KVÄLLENS KLUBB.”<br />
Uppe i Landskap dukas det för fullt inför kvällens<br />
Holmiana, och traditionsenligt är det kaos på<br />
alla fronter. Tallrikarna och glasen är för dåligt<br />
diskade, Klubbverket har tagit upp för få bord och<br />
specialkostsbeställningarna från Restaurangchefen är<br />
helt omöjliga att tyda för de stackars Hovmästarna.<br />
Att det alltid ska vara på det här viset. Men<br />
Hovmästarna jobbar på, och med lite hjälp från<br />
Klubbverket är problemen för stunden i alla fall lösta.<br />
Utanför Förste kurators kontor ringlar sig kön lång<br />
med Landsmän som behöver fixa det ena ärendet<br />
efter det andra inför kvällens klubb. En och annan<br />
Ämbetsman står också i kön för att försöka snacka<br />
sig ur platsen på svarta listan: straffet för att inte<br />
ha gjort sitt städ på städsexan, vilket leder till att<br />
brytleget tillfälligt makuleras. ”Jag lovar att komma<br />
in och städa imorgon”, säger Nationens Redaktör i<br />
ett sista desperat försök att få sitt namn struket från<br />
listan. Förste kurator suckar och skakar på huvudet.<br />
Inne på verksamhetskontoret sitter Barmästaren<br />
och planerar vad kvällens shot och drink ska bli.<br />
Kvällens shot får bli Fireball. Precis som de sex<br />
senaste torsdagarna. En felbeställning har gjort<br />
att spritförrådet är fyllt med Fireball-flaskor som<br />
behöver säljas slut. ”Kanelbomb” blir namnet för<br />
kvällen. Förra veckan hette shoten ”Den röda faran”.<br />
Kvällens drink outsourcas till Barmästarbiträdena på<br />
grund av brist på kreativitet. Ett personligt önskemål<br />
lämnas dock om Vodka Tranbär.<br />
***<br />
17<br />
17
Tryck nationen<br />
CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
Klockan är nu 19:30 och i studentkvarteret Triangeln,<br />
vars bostäder visserligen administreras genom<br />
Snerikes, sitter fem Ämbetsmän från Stockholms<br />
nation och käkar middag. I tripletten som i<br />
folkmun fått namnet ”Stranden” sitter fem vänner<br />
med smeknamnen Abborren, Palsternackan,<br />
Sälen, Gurkan och Kroffa och äter middag. Vad är<br />
egentligen grejen med smeknamnskulturen inom<br />
grabbgäng kan man fråga sig. Gurkan har slängt<br />
ihop en Pytt Bellman och vattenglasen är fyllda<br />
med vin från en flaska Nebbiolo som en snäll<br />
förälder skickade med efter senaste vistelsen hemma<br />
i Stockholm. Kylen är fylld med öl som dock är<br />
öronmärkt till förfesten i Luthagen. Men någon<br />
enstaka handgranat kanske slinker ner innan det är<br />
dags att röra på sig. I högtalaren spelas musik som<br />
dock inte stör samtalet. Förutom när Petters låt Repa<br />
Skivan sätts på. Då jävlar blir det allsång. ”Jag lastar<br />
bilen med wax åker landet runt”, sjunger Petter - som<br />
dock överröstas av vännerna i lägenheten. Det skålas<br />
och snackas skit och visst fan står stjärnorna rätt på<br />
himlavalvet. Morgondagens pluggpass har sedan<br />
länge bokats av. Kroffa sitter och undrar om S ska ut<br />
ikväll.<br />
***<br />
På Stocken sitter kuratelet och käkar middag på<br />
Restaurang Holmiana. Kock Wigström serverar<br />
kvällen till ära råraka med löjrom till förrätt och<br />
köttbullar med potatismos till varmrätt. Det<br />
skålas i Sangiovese och på bordet står snapsglas<br />
med Bäska droppar. Kuratelet, eller kurrat som<br />
ämbetsmannaskaran brukar kalla heltidarna, är<br />
uppklädda och pustar ut efter arbetsveckan och<br />
tänker att det är skönt att andra personer är ansvariga<br />
ikväll.<br />
Kakelbaren är nu upproddad av barpersonalen i<br />
STHLMs Bar som för tillfället hjälper Hovmästarna<br />
att tillgodose Holmianagäster med det som önskas.<br />
Baren inne i Nya är också upproddad och redo att<br />
servera loungegäster som dock aldrig tycks dyka<br />
upp - vilket får lokalen att kännas som en öde öken.<br />
Rätt skönt tycker barpersonalen. Om några timmar<br />
kommer det vara stressigt. Nere i barförrådet sitter<br />
ett till gäng och väntar på att deras barer ska öppna.<br />
Om Klubbverket är Nationens främlingslegion så är<br />
baren Nationens insatsstyrka. Ett rutinerat garde som<br />
alla en gång i tiden varit Klubbverkare, men nu står<br />
bakom baren och ser till att Nationen kan erbjuda<br />
Uppsalas godaste drinkar och bästa service. Alltid på<br />
plats när det behövs och löser alltid uppdraget över<br />
förväntan. Något som också gett en stockholmsk<br />
kyss av hybris till barstyrkan. South som jobbar<br />
i Kakel har dessutom tagit upp några extra paket<br />
transbärsjuice. Proaktivt agerat av honom då han<br />
märkt att Nationens nya innedrink stavas<br />
Vodka Tranbär. Risken är stor för sura<br />
miner om transbärsjuicen tar slut ikväll.<br />
På gatan utanför entrén går<br />
Utskänkarna och granskar hur<br />
kravallstaketen står. Att ställa i<br />
ordning kravallerna är troligtvis<br />
den mest hatade uppgiften<br />
som KV behöver fixa under<br />
sitt prepp. Hur mycket man<br />
än försöker tillfredsställa<br />
Utskänkarna blir de alltid<br />
besvikna. Så även ikväll. I<br />
köket får Klubbmästarna<br />
order genom deras walkietalkies<br />
att två Klubbverkare<br />
måste ut till Utskänkarna och<br />
rätta till misstagen. Första bästa<br />
Ninnor handplockas och skickas ut<br />
från köket till Utskänkarna uppe vid<br />
entrén. ”Jävla kravallstaket”, muttrar<br />
Klubbverkarna på vägen till utegården.<br />
***<br />
I Luthagen har juristgänget styrt upp förfest.<br />
Vännerna med de ack så märkliga smeknamnen är på<br />
plats och NEK A-gänget är även på ingång, efter lite<br />
tjat och bönande till värden. Alla har trängt ihop sig i<br />
vardagsrummet. Vill man ta ett lite mer privat samtal<br />
får man gå ut till köket, och vill man bara byta miljö<br />
lite snabbt kan man gå ut på balkongen - där samma<br />
personer tycks sitta hela kvällen och röka cigg efter<br />
cigg. För varje ny låt som spelas höjs volymen ett<br />
snäpp och oron över arga grannar tycks lysa med sin<br />
frånvaro. Personerna på förfesten sitter uppdelade i<br />
olika kluster som alla snackar om olika saker. I soffan<br />
sitter en grupp och pratar plugg, i sängen diskuteras<br />
den där nya TV-serien som alla tycks kolla på, på<br />
golvet sitter några och pratar om Formel 1 och ute på<br />
balkongen förs de djupa samtalen. Palsternackan får<br />
ett sms från en kompis som står i kön till Stocken,<br />
kön som redan nu har börjat sträcka sig mot<br />
Värmlands. Klockan är ju inte ens 22, tänker han.<br />
18
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
”Hör upp! Det är redan fett lång kö, så alla som inte<br />
har brytleg borde dra nu så ni slipper stå i kö hela<br />
kvällen”, säger han till vardagsrummet. Det går ett<br />
sus genom rummet, följt av ett lugn när alla inser att<br />
brytleg inte är ett problem.<br />
***<br />
På Stocken ringlar kön lång och Nya<br />
dansgolvet har succesivt börjat fyllas<br />
på. När det börjar bli alldeles för<br />
trångt pausar DJ:n sin loungeaktiga<br />
playlist och sätter på Axel F med<br />
Crazy Frog. I samma veva löper<br />
ett dussin Klubbverkare ut från<br />
köket, in på dansgolvet, och<br />
börjar röja undan soffor och<br />
bord. Ett traditionsenligt, och<br />
sådär lagom tokigt inslag varje<br />
Torsdagsklubb som kallas<br />
för Stora röj. Klubbmästarna<br />
konstaterar att Klubbverket röjt<br />
dansgolvet på rekordtid, vilket<br />
mottages med jubel. Det här ger<br />
också Utskänkarna möjligheten att<br />
släppa in ännu mer folk i huset och<br />
snart öppnas även Kakelbaren och<br />
Landskap upp.<br />
”NÄR TORSDAGSKLUBBEN VISAR<br />
SIG FRÅN DEN HÄR SIDAN ÄR DET<br />
FÅ KLUBBAR I SVERIGE, KANSKE I<br />
VÄRLDEN, SOM KAN KONKURRERA.”<br />
Nere i garderoben står nu hela förfestgänget och köar<br />
för att hänga in sina rockar och dunjackor. Även om<br />
kvällen hittills har varit trevlig, vet alla att det är nu<br />
den accelererar till oanade höjder.<br />
Palsternackan och Abborren tar rygg på Kroffa<br />
upp för trappan till Nya. Lokalen är fylld till<br />
bristningsgränsen och DJ:n spelar nu musik som<br />
för tankarna till hemmafester under gymnasiet.<br />
Kvällen till ära är det även lasershow på dansgolvet.<br />
När Torsdagsklubben visar sig från den här sidan<br />
är det få klubbar i Sverige, kanske i världen, som<br />
kan konkurrera. Känslan av att vara på världens<br />
största hemmafest, där man slipper ta hänsyn till att<br />
någon faktiskt bor i huset, ger en unik dimension till<br />
Torsdagsklubben. Barkön i Nya är lång. Barkön till<br />
Kakelbaren vill aldrig ta slut.<br />
I köket pulserar Klubbverkare ut och in genom<br />
entrén, och diskmaskinen som diskar highballglas<br />
och shotglas tycks aldrig få en lugn stund. Under<br />
klubben jobbar KV bland annat med att fixa glas till<br />
barerna och det absolut värsta som kan hända är att<br />
baren man backar får slut på glas. Det får bara inte<br />
ske. Klubbmästarna manar på sina verkare energiskt<br />
och Klubbverkarna hejar på varandra också. Det<br />
ständiga hotet mot den goda stämningen inom<br />
verket är dock isbadet, där de varma glasen från<br />
diskmaskinen kyls ner för att sedan kunna skickats<br />
ut till barerna. Det är alltid krig om glasen. ”Min bar<br />
har slut på highballs, hit med glasen”, ”Min bar har<br />
också slut, fixa dina egna glas”, är repliker som är<br />
vardagsmat vid isbadet. Men på något vänster löser<br />
det sig alltid till slut.<br />
”INNE I KAKEL ÄR DET SVETTIGT,<br />
PROPPAT MED FOLK OCH ALLDELES<br />
UNDERBART.”<br />
Barpersonalen har knappt tid att prata med varandra<br />
utan jobbar hårt så att alla väntande gäster blir nöjda.<br />
Arbetsmiljön är stressig men barpersonalen håller<br />
humöret uppe. Och när DJ:n i Kakel fortsätter spela<br />
banger efter banger är det faktiskt riktigt kul att<br />
jobba.<br />
Inne i Landskap har Gurkan och Sälen tagit sitt<br />
patenterade hörn av Grölbaren. Det skojas om<br />
att det borde sättas upp ett plakat med texten<br />
”Guldgossarna” vid delen av baren som de alltid<br />
brukar stå vid, och det klagas över att man inte längre<br />
får röka på utegården. Kroffa sitter i ett fönster i<br />
Övre hall och pratar med Märta. Hon slog systrarna<br />
Kallur i Tjejvasan och sitter nu och snackar om<br />
framtida tävlingar och framgångar. Skönt att även<br />
en elitidrottare kan kosta på sig en festkväll, tänker<br />
Kroffa.<br />
Inne i Kakel är det svettigt, proppat med folk och<br />
alldeles underbart. Några nationsrävar står i fönstret<br />
som om det vore någon typ av VIP-avdelning. Råkar<br />
man ställa sig på baslådan bredvid är dock risken<br />
överhängande att en Utskänkare kommer och slänger<br />
ut en.<br />
19 19
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
Inne i Nya pågår festen för fullt. Steffe som jobbar<br />
i baren kollar på klockan som visar kvart i ett och<br />
tänker att passet snart äntligen är över - innan han<br />
påminns om att det är Storstock och därför öppet till<br />
02. Kan inte folk börja gå hem snart, tänker han.<br />
Inne i Landskap är soffgrupperna fyllda med<br />
oväntade konstellationer Ämbetsmän som halvt<br />
känner varandra. I en av sofforna sitter Abborren<br />
och håller låda om sitt år i Paris. Popcorn och<br />
Båtsman lyssnar nyfiket. Palsternackan befinner sig<br />
på utegården och hjälper en Klubbverkare att sälja<br />
korv.<br />
”NÅGON VISKAR TILL EN KOMPIS<br />
ATT HON HAR LÄST I FÖRRA NUMRET<br />
AV HOLMIENSIS ATT STAD I LJUS<br />
HANDLAR OM MAKEDONIEN.”<br />
drar hem tillsammans. Förfestgänget kanske drar på<br />
efterfest?<br />
Förfestgänget drog garanterat på efterfest.<br />
Men inte Abborren, Palsternackan, Sälen, Gurkan<br />
och Kroffa. För vännerna med de märkliga<br />
smeknamnen väntade nattkäk på Nybrogrillen nere<br />
vid ån, för att sen ta en taxi hem för att slå på första<br />
bästa film på TV:n. Utan en gnutta ångest över<br />
morgondagens uppskjutna studier.<br />
Vänskap kommer alltid trumfa kunskap. Och nästa<br />
vecka är det dags för Torsdagsklubb igen. Och<br />
veckan efter det. Och veckan efter det. Något som<br />
dock aldrig borde tagits för givet.<br />
Det enda egentliga tråkiga med Torsdagsklubben<br />
är att tiden går så satans fort. Tiden flyger iväg och<br />
plötsligt är klockan 01:30 och den finaste gåvan på<br />
jorden hade varit en timma till. Men när klockan<br />
börjar närma sig slutet vet man också att det är dags<br />
förflytta sig in till Kakel för att inte missa Stad i ljus.<br />
Låten man verkligen vill höra, men samtidigt aldrig<br />
vill höra. Den definitiva signalen om att kvällen på<br />
Stocken är över. Introt går igång och Klubbverket<br />
rusar ut genom köket och knuffar undan alla som<br />
står i vägen för att bilda sin egen Stad i ljus-ring.<br />
Dygnets hårda slit är äntligen över, och när alla<br />
andra ser på låten som en dödsstöt ser Klubbverket<br />
låten som ljuset i tunneln.<br />
Alla i Kakel sjunger med till texten. Någon viskar<br />
till en kompis att hon har läst i förra numret av<br />
<strong>Holmiensis</strong> att Stad i ljus handlar om Makedonien.<br />
Barpersonalen står och sjunger med, samtidigt som<br />
de roddar ner baren. Sedan plötsligt är låten slut<br />
och klubben officiellt över. Dags för alla att ställa sig<br />
i den förrädiska flaskhalsen till garderobskö. Och<br />
när man efter sju sorger och åtta bedrövelser fått<br />
ut sin rock och lämnat Stocken har ännu en lyckad<br />
Torsdagsklubb passerat. Dags för Barpersonalen<br />
att städa sina barer. Dags för Klubberket att städa<br />
hela huset och dags för Utskänkarna att skriva sina<br />
rapporter. För många av klubbens gäster väntar<br />
nya äventyr ute i natten. Vissa drar till Shotluckan.<br />
Andra drar till Max. Vissa drar hem själva. Andra<br />
20
Tryck NATIONEN<br />
nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
STIPENDIER<br />
EN STOCKHOLMARES DOLDA SKATT<br />
Av: Eric Winell<br />
Denna artikel kommer som ni kanske anar handla<br />
om något så roligt som stipendier. Låt mig försöka<br />
igen: Pengar! Jag har i mina förberedelser till<br />
denna artikel sökt igenom <strong>Holmiensis</strong> digitala<br />
arkiv i jakt på inspiration. Till mitt stora förtret<br />
fanns inte ett ord om stipendier (inte ens under det<br />
tidigare segmentet “Nudlar, studier & stålar”). Det<br />
förstärkte uppfattningen jag fått under min tid som<br />
Stipendiesekreterare: vet våra medlemmar egentligen<br />
om att stipendier finns att söka?<br />
Stockholms nations stipendienämnd delar årligen<br />
ut 675 000 kronor i stipendier till dess medlemmar<br />
(<strong>2020</strong>). De flesta delas ut till medlemmar som är<br />
i särskilt behov av stöd. Det kan handla om att<br />
ens CSN-veckor har börjat sina, att man inte är<br />
berättigad till CSN eller att man har ett barn. En<br />
del stipendier delas ut till särskilt högpresterande<br />
studenter medan andra delas ut (nästan) på måfå. Ta<br />
till exempel Axel Johanssons stipendium som delas<br />
ut varje hösttermin. De enda kriterierna är att man<br />
behöver vara av manligt kön och studera juridik,<br />
medicin eller humaniora.<br />
Ansökningen för att söka stipendier öppnar i<br />
början av varje termin och görs via universitetets<br />
hemsida, uu.se/student/stipendier. Nästa tillfälle att<br />
söka stipendium är preliminärt i februari 2021. För<br />
att kunna söka ett av Stockholms nations utlysta<br />
stipendier måste du vara heltidsstuderande vid<br />
Uppsala universitet och vara medlem av Stockholms<br />
nation. De flesta stipendier är allmänt<br />
hållna medan vissa har specifika<br />
krav man måste intyga i sin<br />
ansökan. Men med det sagt<br />
är det inte svårt att söka ett<br />
stipendium. Om man får<br />
ett i slutändan är mödan<br />
definitivt värd det. Här<br />
kommer några tips<br />
från en självutnämnd<br />
stipendieexpert!<br />
• Se till att du är behörig att söka ett stipendium. Om<br />
du till exempel studerar ekonomi är det inte lönt att<br />
söka ett stipendium som är avsett för teologistuderande.<br />
Tyvärr.<br />
• Ditt nationsmedlemskap måste styrkas. Detta kan<br />
göras genom att bifoga ett temporärt nationskort,<br />
en bekräftelse från Förste kurator eller en skärmdump<br />
på STUK-kortet. STUK-kortet för HT20<br />
kommer inte att gälla om du vill söka ett stipendium<br />
VT21, trots att det står att det går ut i februari<br />
2021.<br />
• Sök flera stipendier! Inte bara på Stockholms<br />
nation. Många mindre nationer erbjuder stipendier<br />
och jag har hört det är lägre konkurrens om dem.<br />
I dessa tider är det dessutom välkommet att stötta<br />
nationerna med lite extra medlemmar!<br />
• En ansökan till ett stipendium tar inte särskilt långt<br />
tid - men dubbelkolla din ansökan så att du verkligen<br />
har fått med all information som behövs. Det<br />
vore tråkigt att snubbla på mållinjen för att man<br />
glömt att bifoga ens studieintyg.<br />
• Det tål att upprepas: det är inte svårt att söka<br />
stipendier!<br />
Det bästa ekonomiska tipset jag hittade i <strong>Holmiensis</strong>arkivet<br />
var att stanna hemma ibland istället för<br />
att maniskt besöka Torsdagsklubben varje vecka.<br />
Numera väntar klubben spänt på att få öppna upp<br />
igen men mitt CSN flyger iväg från mig likväl. Därför<br />
kommer jag med det bästa ekonomiska tipset för<br />
2021. Sök ett stipendium från Stockholms nation!<br />
Hör gärna av er till oss Stipendiesekreterare på<br />
stipendier@stockholmsnation.se<br />
Eric Winell<br />
Stipendiesekreterare och Ordförande för<br />
Stipendiekonventet<br />
21
kultur och nöje<br />
DET ÅTERUPPSTÅNDNA<br />
CAROLINA<br />
Av: Markus Hällje<br />
Carolina Rediviva är enligt somliga en för universitetet<br />
mer ikonisk byggnad än själva Universitetshuset.<br />
Det är nedanför hennes balkong till kaj<br />
som havet av studentmössor böljar efter rektorns<br />
valborgshälsning. Men återstoden av året? Bibliotekets<br />
inre liv?<br />
För många är det här inne som själva studierna sker<br />
- den egentliga anledningen till att vi bor och lever<br />
i Uppsala – och för dessa studenter kan Carolina<br />
Rediviva beskrivas som arbetsplatsen, kontoret.<br />
Om man har suttit och läst på ”Carro” med viss<br />
kontinuitet några dagar i sträck börjar en del<br />
ansikten bli bekanta. Det är till stor del samma<br />
individer som tar sig hit om dagarna.<br />
En del studenter verkar sitta i denna extrema<br />
tystnad från morgon till kväll tills de till synes<br />
upphör att vara människor. Där sitter nu bara<br />
uttryckslösa statyer, föreställandes ungdomar av<br />
idag, framför silvergråa eller svarta datorer med<br />
hörlurar i öronen. Vissa knappar på tangenterna,<br />
andra sammanfogar händerna framför sina hakor,<br />
men gemensamt för alla är den preussiska<br />
disciplin som kännetecknar deras skulpterade<br />
marmoranleten.<br />
När man iakttar dessa går tankarna<br />
instinktivt igång och frestelsen att<br />
testa dem uppstår. Man vill nästan<br />
lekfullt – på ”coronasäkert”<br />
avstånd, givetvis – kittla dem<br />
med en fjäder i ansiktet för att<br />
se om statyerna skulle ge något<br />
livaktigt uttryck till gensvar. Om<br />
den stålsatta koncentrationen går<br />
att rubba, väcka dem ur transen.<br />
Att de sitter så här är i och för sig<br />
inte särskilt märkvärdigt. Det är<br />
någonting visst med stenväggar –<br />
tiden innanför dem står liksom still.<br />
Därute, utanför fönstren, pågår världen. Trafiken<br />
flödar upp och ner för Carolinabacken. Det myllrar<br />
av människor i regnjackor av olika färgslag på<br />
trottoarerna, men här inne – här gäller inte samma<br />
naturlagar. Här råder stillhet, evighet, sinnesnärvaro.<br />
Det enda som existerar är här och nu.<br />
Ordet som ska in på lodrätt sju stavas: s t u d i e r o.<br />
Tunga byggnader av detta slag skulle kunna stå pall<br />
för de mest aggressiva av stormar, orkaner, apokalypser<br />
eller atombomber. Innanför dessa väggar<br />
gäller trygghet, säkerhet. Oro och ångest får vi ta<br />
när vi kommit utanför porten. Då kan verkligheten<br />
få tillåtelse att komma ikapp.<br />
***<br />
Entrén är ett antikt torg. Det omsluts av sju<br />
romerska byggnader, alla med varsin ståtlig port,<br />
som tar dig till olika platser. Till din hjälp att välja<br />
finns två byster, en till höger och en till vänster, som<br />
båda hälsar dig välkommen. För den som vill iaktta<br />
ditt val av port finns två balkonger som vända ut<br />
mot torget erbjuder bästa skådeplats. Allt inlindat i<br />
en limebesläktad grönska.<br />
***<br />
Jag kommer aldrig att kunna kalla en liknande<br />
byggnad för hem eller bostad, och frågan är om<br />
man skulle vilja det ifall man kunde, men medan jag<br />
sitter här och pluggar (läs betraktar omgivningen) så<br />
leker jag även med den tanken.<br />
Och som temporär student i en stad kan man väl<br />
tillåtas känna åtminstone tillfällig hemmastaddhet i<br />
dess bibliotek och campus, ägnade åt studerande.<br />
***<br />
Plan 6 är ett eget litet fort i sig, en stat inuti en stat.<br />
På mönstrat stengolv vilar stadsmurar av ogenomträngligt<br />
material prydda med ömsom pompösa<br />
22
kultur och nöje<br />
arkitektoniska detaljer i vitmålat trä,<br />
Jag läser på bokryggarna: İslâm Ansiklopedisi, A<br />
Persian dictionary, Nordisk tidskrift, Ord och bild,<br />
Opća enciklopedija, Visuotinė lietuvių enciklopedija,<br />
Journal of the international association of<br />
Buddhist Studies, Freiburger Zeitschrift für Philosophie<br />
und Theologie, Enclyclopedia of Russian and<br />
Slavic myth and legend, Dictionary of Symbols and<br />
Imagery, Guide to historical fiction, The Arthurarian<br />
encyclopedia.<br />
***<br />
Foto: Markus Hällje<br />
ömsom kunskap och litteratur med färgkordinerade<br />
bokomslag. Högst upp på stadsmurarna, strax<br />
nedanför taket, sträcker räcken hemmahörande på<br />
regalskeppet Vasa ut sig längs salens kanter för att<br />
skydda patrullerande murväktare från att falla ned.<br />
”KÄNSLAN SOM FYLLER KROPPEN<br />
NÄR MAN VANDRAR MELLAN<br />
DESSA SALAR, TRÄNGER IGENOM<br />
LAGER EFTER LAGER, HÖGST UPP<br />
PÅ BACKEN – FORMULERAS BÄST<br />
GENOM FRASEN ’I’M THE KING OF<br />
THE WORLD’.”<br />
***<br />
Den stora läsesalen längst ner, sal A, med sina pelare<br />
och kolonner prydligt uppradade i lydiga soldatled,<br />
förhöjer närvaron av historiens vingslag. Kanske<br />
mer än någon annanstans i biblioteket känns det<br />
pluggande som bedrivits av tidigare generationer<br />
fysiskt i kroppen i denna sal. Det märks även på de<br />
medeltida bordslampor som levt kvar sedan tiden<br />
före ”Laptopens era”.<br />
***<br />
När man så till sist kommer ut på kvällen, efter<br />
en heldag i ”pluggandets” tecken, och ser staden,<br />
kyrkan och slottet i mörkret – är vyn fulländad.<br />
Kylan nyper en i kinden och påminner om vårt<br />
nordliga klimat. En kall rysning finner målmedvetet<br />
sin väg ner längs ryggraden, och nedanför Carolinabacken<br />
finns en avlägsen stjärnhimmel av gatuljus<br />
och lägenhetsfönster. Till vänster reser sig kyrkans<br />
två högsta torn, vid dimma, hela vägen upp i himlen<br />
och förbi. Det tredje, kortare tornet är däremot<br />
upplyst som en ensam fyrbåk i kvällens mörker.<br />
Nerför backen tillåts blicken skära genom hela<br />
staden som en varm kniv genom smör. Till höger<br />
lyser den gigantiska laxfilén, dess sken kommer<br />
från små ditsatta tårtljus. Ännu en bit till höger,<br />
nedanför filén, är Botaniska trädgården upplagd<br />
som en tillhörande bädd av ruccola, men det ser vi<br />
inte härifrån.<br />
***<br />
Så sist men sannerligen inte minst: namnet. Likt<br />
Lunds universitet kallades Uppsalas universitetshus<br />
som uppfördes av Karl XI och revs på 1700-talet för<br />
Acamedia Carolina (Den karolinska akademien).<br />
Den byggnad som revs var ursprungligen tänkt att<br />
bli Uppsalas universitetsbibliotek, så när nuvarande<br />
biblioteksbyggnad invigdes 1841 valde man att se på<br />
saken som om Carolina återupplivades.<br />
Känslan som fyller kroppen när man vandrar mellan<br />
dessa salar, tränger igenom lager efter lager, högst<br />
upp på backen – formuleras bäst genom frasen<br />
”I’m the king of the world.” Eller åtminstone kung<br />
av all världens kunskap, vilken verkar inrymmas i<br />
Carolina Rediviva.<br />
23
s<br />
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
Kära Landsmän och Landsmaninnor. Stockholms<br />
nations, primus inter pares, högsta beslutande organ<br />
är Landskap. Därunder är ett av de verkställande<br />
organen Styrelsen. Styrelsen är ansvarig för att<br />
verkställa Landskaps beslut (Stadgarna 7 kap. 8<br />
§). Besluten som fattas i Styrelsen påverkar hela<br />
STYRELSEN MED STORT S<br />
Nationens verksamhet och fattas av en grupp<br />
kompetenta Landsmän och Landsmaninnor.<br />
Styrelsen består av 18 personer i ordinarie fall varav<br />
nio personer har rösträtt. I Styrelsen sitter närmare<br />
bestämt fyra landskapsvalda medlemmar, två<br />
Seniorer valda genom Seniorskollegiet, kuratelet,<br />
Förste- och Andre kurator emeriti samt Nationens<br />
Administratör, Nationssekreterare, Skattmästare,<br />
Proinspektor och Inspektor. För verkställande<br />
av Styrelsens beslut är Förste kurator ansvarig<br />
(Stadgarna 7 kap. 24 §).<br />
”JAG VILL DÄRFÖR DRA MITT STRÅ<br />
TILL STACKEN GENOM ATT I DETTA<br />
FORMAT UPPMANA, HETSA, PUSHA<br />
OCH PEPPA ALLA ER DUNDER-<br />
KVINNOR PÅ STOCKHOLMS NATION<br />
ATT SÖKA KURATORSÄMBETEN OCH<br />
STYRELSEPOSTER.”<br />
Jag vill göra dig, kära läsare, uppmärksam på den<br />
uppenbara, akuta bristen på kvinnlig representation<br />
i Styrelsen. Ett återkommande tema under<br />
frågestunder på Landskap är vad som kan göras<br />
åt att det för närvarande är en homogen grupp i<br />
ledningen av Nationen. Det är uppenbarligen så<br />
att det inte råder brist på kvinnor på Landskap, det<br />
högsta beslutande organet, och detta bör speglas i de<br />
operativa och verkställande organen på Nationen.<br />
Det är en viktig aspekt som i min mening inte<br />
kan påpekas ofta nog. Jag vill därför dra mitt strå<br />
till stacken genom att i detta format uppmana,<br />
hetsa, pusha och peppa alla er dunderkvinnor på<br />
Stockholms nation att söka kuratorsämbeten och<br />
styrelseposter. Ert fantastiska driv och er kompetens<br />
kommer att fortsätta driva Nationen in i framtiden<br />
Av: Sonya Sammarco<br />
och är av yttersta vikt för att Stockholms nation<br />
alltid ska förbli primus inter pares.<br />
Låt oss höra hur den för närvarande enda kvinnliga<br />
styrelseledamoten, Förste kurator emerita, Karin<br />
Karsten har upplevt styrelsearbetet. ”Jag tycker<br />
att det mesta av Styrelsens arbete<br />
har varit intressant! Det är kul att<br />
både arbeta med pågående<br />
större ärenden på Nationen<br />
men också utifrån ett mer<br />
strategiskt och långsiktigt<br />
perspektiv”, beskriver<br />
Karin. Hon berättar att<br />
trygghetsfrågorna har varit<br />
en av hjärtefrågorna, där<br />
Styrelsen har arbetat med<br />
att bidra långsiktigt till ett<br />
nationsklimat som är hållbart<br />
för studenter som balanserar<br />
plugg och ideellt arbete. Jag<br />
frågar Karin om hur hon ser<br />
på att det endast kommer<br />
vara män i både kuratel och<br />
Styrelse från årsskiftet och<br />
hon säger att en bra ledning<br />
är en diversifierad ledning<br />
som alla bidrar med olika<br />
kunskaper, erfarenheter och<br />
insikter. Karin skickar också<br />
ett inspirerande meddelande<br />
till Landsmaninnorna och<br />
säger att hon hoppas att<br />
de som är intresserade av<br />
styrelsearbetet söker posterna -<br />
engagemanget är viktigt!<br />
Patrik Gustafsson valdes under våren in till<br />
Styrelsen genom Landskap och axlar under hösten<br />
ansvaret som Nationens styrelseordförande. Jag<br />
träffar Patrik i Bakfickan mellan två av hans möten<br />
på Nationen. Vi slår oss ned på gaveln på soffan<br />
med ett barbord, ett av de mingligaste borden i<br />
Bakfickan.<br />
s<br />
ty re<br />
ls<br />
en<br />
24
Tryck Nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
Jag frågar Patrik vilka pågående projekt Styrelsen<br />
har nu och han berättar engagerat: ”Vi har lite olika<br />
projekt som pågår just nu. Bland annat arbetar<br />
Edward tillsammans med Erik (Förste kuratorer<br />
emeriti, reds. anm.) med att ta fram en plan på hur<br />
vi ska komma ikapp med arbetet i arkivet sedan<br />
vattenläckan som vi hade på Nationen för några år<br />
sedan.” Han försäkrar mig vidare om att Styrelsen<br />
såklart även arbetar med frågor relaterade till<br />
pandemin och därför har en arbetsgrupp som kallas<br />
Coronagruppen. Den sammanträder varje vecka<br />
och där medverkar några från Styrelsen och några<br />
från kuratelet. Slutligen berättar han om Styrelsens<br />
möte.<br />
Dagverket har överträffat sig själva, jag tar med mig<br />
en mjuk kladdkaka och stiger in på kontoret. Första<br />
kurator Marcus ser inte ut att vara ett dugg förvånad<br />
av att se mig, han är van vid media vid det här laget.<br />
Marcus beskriver sin roll i Styrelsen som densamma<br />
som en ordinarie ledamot med rösträtt. Han<br />
agerar ställföreträdande ordförande, vilket innebär<br />
att han kliver in och leder mötena om ordinarie<br />
ordförande inte är på plats. Vidare beskriver han<br />
att han upplever att Styrelsen är sammansatt av<br />
en grupp människor med olika karaktärsdrag och<br />
tillvägagångssätt för hur Nationen ska operera.<br />
Det är med stor värme och en mediatränad<br />
skärpa Marcus berättar om Styrelsen, och han<br />
understryker att Styrelsens sammansättning skapar<br />
förutsättningar för olika åsikter och erfarenheter<br />
att lyftas fram. Exempelvis är de representanter<br />
valda genom Seniorskollegiet som namnet antyder<br />
generellt sett mer seniora än många andra i<br />
Styrelsen, och har ofta värdefulla perspektiv och<br />
erfarenheter från svunna tider.<br />
”EN JÄMSTÄLLD FÖRDELNING INOM<br />
ETT BESLUTSFATTANDE ORGAN ÄR<br />
VÄSENTLIGT OCH NÖDVÄNDIGT FÖR<br />
ATT NATIONEN SKALL OPERERA OCH<br />
FUNGERA MODERNT OCH I TIDEN.”<br />
viktiga administrativa arbete: ”Vi håller även på att<br />
ta fram en ny mall för hur vi ska förhandla avtal i<br />
framtiden. Samtidigt pågår arbetet med att ta fram<br />
en budget inför 2021, vilket är ganska svårt i och<br />
med att det är svårt att veta hur restriktionerna och<br />
smittläget ser ut i vår.” Styrelsen har många bollar i<br />
luften och Patrik förklarar att detta är några av de<br />
projekt som de arbetar med parallellt just nu. Patrik<br />
och jag samtalar lite om padeltennis och whiskey<br />
innan han säger ”hejrå” och måste bege sig till nästa<br />
Marcus Hellgren<br />
Förste kurator<br />
Slutligen är jag självfallet intresserad av att höra<br />
Marcus syn på den rådande bristen på kvinnliga<br />
styrelseledamöter och kuratorer. Han svarar: ”Detta<br />
är såklart inte optimalt och något som jag vet att<br />
Styrelsen och kuratelet noterat och har i åtanke. En<br />
jämställd fördelning inom ett beslutsfattande organ<br />
är väsentligt och nödvändigt för att Nationen skall<br />
operera och fungera modernt och i tiden. Nationen<br />
står inför en ordentlig uppgift i att undersöka varför<br />
det är så att mindre än 10% av Styrelsen och bara en<br />
av sju heltidare just nu är kvinnor.”<br />
Med detta inspel hoppas jag ha ökat medvetenheten<br />
och förståelsen för detta viktiga nationsorgan. För<br />
den som vill förkovra sig ytterligare kan jag tipsa om<br />
en djupdykning i stadgarna samt de protokoll som<br />
finns hos Förste kurator Marcus på kontoret.<br />
25 25
KULTUR oCH NÖJE<br />
HOTSHOTENS HISTORIA: FRÅN BOSSE<br />
BERGSTRÖM TILL LINN AHLBORG<br />
Av: Lisa Ljungberg<br />
Vurmen för Gallianos hotshot nådde sin peak<br />
på 90-talet, då hysterin växte så pass kraftigt<br />
att den rasade helt åren därpå. I SVT:s program<br />
Historieätarna berättar programledaren Lotta<br />
Lundgren att den rent av blev “för populär”. Den<br />
gick från att ta hela Sverige med storm till att<br />
försvinna snabbare än kärleken för 90-talets<br />
andra banbrytande smaksensation, föregångaren<br />
till den hatade och älskade Hawaii-pizzan:<br />
kassler med ananas i ugn. Det dröjde sedan<br />
flera år innan svenskarnas grädde-kaffe-sprit-passion<br />
eldades igång på nytt. Det var när influencern<br />
Linn Ahlborg 2018 släppte parfymen “Hotshot”,<br />
uppkallad efter hennes mest frekventa beställning<br />
på Stockholmsklubben Spybar, som shoten med den<br />
gula örtlikören återigen hamnade på tablån.<br />
Hotshoten togs fram av bartendern Bosse Bergström<br />
i en tävling anordnad av kaffemärket Löfbergs Lila<br />
under de svenska mästerskapen i longdrinks år 1988,<br />
där han kom på en andraplats. Originalreceptet<br />
bestod av anislikören Anisette, men efter tävlingen<br />
prövade Bergström att blanda den sirapslena<br />
stänkaren tillsammans med andra likörer och<br />
fångades av sötman hos Galliano. Försäljningen av<br />
Galliano ökade med 750% de<br />
nästföljande sex åren. Det<br />
uppstod till och med<br />
en dryckesramsa i<br />
shotens ära. “Koka kaffe,<br />
vispa grädde, hotshot,<br />
hotshot, hotshot!”,<br />
sjöng festglada<br />
stockholmare runt<br />
Stureplan på 90-talet.<br />
Enligt bartenders finns<br />
det dessvärre inget<br />
som är jobbigare än att<br />
blanda hotshots. Att<br />
göra tre-fyra stycken är<br />
ingen konst, det luriga<br />
är att övriga gäster blir<br />
extremt benägna att<br />
kosta på sig ett par egna gräddtoppade små järn när<br />
de ser någon i baren beställa en runda. Det rör sig<br />
om fett, socker, koffein och alkohol i en inte sällan<br />
onykter miljö; ett livsfarligt recept som onekligen<br />
leder till en sockersöt käftsmäll till baksmälla.<br />
Lyckligtvis finns det en mängd alternativ för den som<br />
vill skippa alkoholen: att byta ut kaffet och Galliano<br />
mot alkoholfri glögg är ett perfekt substitut nu i<br />
juletider! Alkoholfritt eller ej – det hela slutar inte<br />
sällan med att bartendern får blanda 100 hotshots<br />
och då är lyckan i hantverket som bortblåst.<br />
Anledningen till att andra drinkklassiker, som till<br />
exempel “Gröna hissen” (gin, grön Curaçao och<br />
Champis) och “San Francisco” (vodka, bananlikör,<br />
apelsinjuice och Grenadin), inte gjort en liknande<br />
comeback är nog att de helt enkelt inte spelar i<br />
samma liga som Bergströms gräddiga shot. Den<br />
är motsvarighet till “ett trevligt svalt glas rosévin i<br />
solen”, vars komponenter känns lika självklara som<br />
chips med löjrom, rödlök och gräddfil på Bianca<br />
Ingrossos Insta-story. Shoten skapar bara med sin<br />
blotta närvaro en glammig feststämning och till råga<br />
på det smakar den som en stabil fika. Kalla hotshoten<br />
för Stureplanprincessans kryptonit, men den har<br />
samtidigt anammats av ungdomar från hela Sverige,<br />
och inte minst av Uppsalas studenter. De otroligt<br />
välkomponerade smakerna i en hotshot har gjort den<br />
till en oumbärlig uppiggare på förfester i Uppsalas<br />
studentkorridorer.<br />
Lite som att ananaspizzan självklart och utan tvivel<br />
är Sveriges nationalrätt borde hotshoten slå ut alla<br />
potentiella konkurrenter som möjligtvis skulle<br />
kunna brottas om herraväldet. Kan man<br />
inte enkelt påstå att den kan konkurrera<br />
med den så kallade blåbärsnypen? Ställer<br />
man de två tungviktarna bredvid varandra<br />
blir det genast uppenbart att Bergströms<br />
shot har en viktig komponent som inte<br />
finns hos blåbärsnypen: en viktig<br />
dos koffein, som du självklart<br />
behöver för att ta dig igenom en<br />
26
KULTUR OCH NÖJE<br />
svettig (coronaanpassad) utekväll. Blåbärsnypen<br />
är en spinnoff på hotshoten och det talar för sig<br />
självt, att Gallianos hotshot var först. If it ain’t<br />
broke, don’t fix it, eller hur var det en vis kvinna sa?<br />
Istället för Galliano blandas blåbärsnypen vanligtvis<br />
med Likör 43, vilket helt ärligt smakar som jäst<br />
multivitaminjuice. Dessutom är blåbärssoppan för<br />
tam, helig och barndomsbetingad för att drickas<br />
vid festliga tillfällen. Jag tror att vi alla väntar<br />
innerligt på den dagen hotshots går att beställa på<br />
Torsdagsklubben. Ge oss något vuxet och smakfullt,<br />
ge oss den heliga treenigheten av koffein, vanilj<br />
och grädde, ge oss hotshots, housemusik och tajta<br />
kostymer!<br />
att Linn Ahlborg uppkallat en parfym efter sin<br />
favoritshot.<br />
Hotshoten har nått kultstatus och precis som<br />
allt annat som anses vara “kult” har den fått ett<br />
erkännande som innebär att den är här för att<br />
stanna. Det är en av svenskarnas mest älskade och<br />
uppskattade shotklassiker. Bara du har rimliga<br />
smaklökar och dricker kaffe, precis som en<br />
rimlig människa bör, kommer du älska den lilla<br />
söta enheten. Gör som Linn och Bosse, fröjdas i<br />
hotshots!<br />
Skämt åsido, Bergströms mästerverk passar alla<br />
oavsett blankputsade skor eller foppatofflor. Men<br />
hur blandar man egentligen den perfekta hotshoten?<br />
Börja så här: Häll upp 2 cl Galliano Vanilla (kan<br />
bytas ut mot sockerlag för alkoholfritt alternativ)<br />
i ett festligt glas, skikta det heta kaffet - cirka 2 cl.<br />
Avsluta genom att toppa med 2 cl lättvispad och<br />
iskall grädde, och voila: shotmagi! Inte undra på<br />
1<br />
2CL VANILJLIKÖR<br />
(ALKOHOLFRITT: SOCKERLAG)<br />
2<br />
3<br />
SKIKTA 2CL KAFFE<br />
2CL VISPAD GRÄDDE<br />
27
Tryck RECEPT CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
2Q electus äggstremt goda scrambled<br />
Av: John Milton<br />
Du behöver:<br />
• 4 ägg<br />
• 1,5 msk grädde<br />
• 1,5 msk mjölk<br />
• salt<br />
• flingsalt<br />
• smör<br />
• peppar<br />
• 1,5–2 dl riven parmesan<br />
• tabasco<br />
• chiliflakes<br />
• färsk persilja<br />
Gör så här:<br />
Börja med att sätta plattan på medelvärme.<br />
Knäck äggen i en bunke och rör ihop lätt.<br />
Tillsätt sedan mjölk, grädde, hälften av<br />
parmesanen och en bra mängd salt och peppar<br />
(våga ha i lite mer, ofta är man för snål). Släng<br />
sedan ner en riklig mängd smör i både pannan<br />
och bunken. Låt smöret i stekpannan smälta<br />
och häll sedan ner smeten. Rör om konstant<br />
tills du märker att den börjar få en lite tjockare<br />
konsistens, då river du på resten av parmesanen.<br />
Fortsätt att röra om tills smeten är tjock men<br />
inte torr, den ska fortfarande vara glansig. Häll<br />
sedan över på valfri skiva bröd och toppa med<br />
antingen tabasco eller chiliflakes om man vill ha<br />
lite extra sting, en nypa flingsalt och lite peppar<br />
samt dekorera med färsk persilja.<br />
Smaklig måltid!<br />
28<br />
28
Kuratelet<br />
2Q<br />
Carl Fredrik Kjellberg<br />
Kära stockholmare,<br />
Detta år har minst sagt varit lite turbulent, men jag ångrar det inte.<br />
Jag vill först rikta ett väldigt stort tack till mina tio fantastiska kollegor. Hela jobbet hade<br />
känts helt meningslöst utan er och era insatser, och jag kan inte tänka mig några andra jag<br />
hellre hade delat året med.<br />
Till Erik, Vera och Hugo Sr. vill jag hälsa att jag ser otroligt mycket fram emot att möte<br />
er i nationspensionsärslivet, hoppas ni har några fina tips kring vad jag ska fylla all min tid<br />
med! Till Marcus, Sigge, Jesper och Hugo Jr. vill jag rikta ett ordentligt ”lycka till” inför nästa<br />
termin, till Felicia vill jag be om ursäkt för den strama KK-budgeten jag arbetar för, och så vill<br />
jag även gratulera Tomas och Elsa för att ni överlevde! Jag är stolt över att ha fått arbeta mer er<br />
samtliga, och kommer sakna/fortsätta sakna att jobba mer er.<br />
Avslutningsvis vill jag också tacka alla Ämbetsmän som har slitit för att Nationen ska förbli en levande plats<br />
samt önska lycka till till Zacke och Louise, men framförallt till John, the Young Whippersnapper (han blir bra jag<br />
lovar).<br />
Till världens bästa arbetsplats/ämbetsmän/landsmän/nation, peace out!<br />
Cash Flow, 2Q paene emeritus,<br />
Carl-Fredrik Kjellberg<br />
3Q<br />
Sigge Paues<br />
Hej vänner!<br />
För tillfället är vi alla mycket väl medvetna om att läget gällande corona har förvärrats. Det<br />
betyder att det är mycket som faller bort; gasquer, fester och annat roligt som brukar sätta<br />
guldkant på det monotona studerandet. Istället får vi försöka fokusera på att ta hand om<br />
varandra och se hur det blir framöver. Vi håller oss uppdaterade kring hur situationen<br />
utvecklar sig och försöker göra rätt i en knepig situation. Jag hoppas och tror att vi<br />
bidrar till en social kontext för dels vår ämbetsskara men även för Uppsalas studenter.<br />
Att Nationen är en plats de kan besöka för att komma ut ur lägenheten och ändå känna<br />
sig trygga. Men för att kunna fortsätta erbjuda Uppsalas studenter denna plats behöver vi<br />
såklart vår fantastiska ämbetsskara. Jag är otroligt tacksam för att de fortsätter arbeta för att<br />
Nationen ska kunna vara en sådan plats.<br />
Lite positiva aspekter:<br />
Mer tid för att träffa familj på lediga helger.<br />
Man är bakis mycket färre dagar och det är ju skönt.<br />
Mer tid att träffa flickvännen.<br />
Till sist vill jag återigen tacka vår ämbetsskara och alla er som besöker vår Nation. Det är ni som håller den vid liv!<br />
Sigge Paues,<br />
Tredje kurator<br />
29
kuratelet<br />
Barmästare<br />
Tomas Haglund<br />
Stockholmare,<br />
20-talets sämsta år går mot sitt slut, och därmed även mitt år som Barmästare. Denna spalt<br />
kommer inte att vara en årsresumé, det vill ni höra nästan lika lite som jag vill skriva en.<br />
Nu har vinterns mörker lagt sig sådär otroligt tidigt, många tycker det är dystert, men jag<br />
tycker det är mysigt att ha så långa kvällar, att klockan bara är 19 när man tror den är 23.<br />
Nu när vi inte har möjlighet att sitta på krogen till småtimmarna så blir det många kvällar<br />
hemma, vi träffar färre människor än någonsin och gör inga nya bekantskaper. Det är därför<br />
otroligt viktigt att vi tar hand om varandra under vår asociala framtid. Många kommer<br />
lida av den ensamhet detta medför. Hör av er till vänner och kolla läget, träffa så många som<br />
samvetet tillåter, skriv till de gamla vännerna ni förlorade när ni förlorade er i Uppsalas exklusiva<br />
studentliv.<br />
Till sist vill jag tacka er som gjort mig sällskap på de många After School-kvällarna detta år, er som<br />
inte sett denna pandemi som en deal-breaker för att hitta på roliga saker tillsammans, och en fet gimme five till min efterträdare<br />
Zacke.<br />
Lev i frid,<br />
Tomas Haglund<br />
Barmästare<br />
Restaurangchef<br />
Hugo Söderlund<br />
Kära stockholmare,<br />
Nu har jag nästan fullgjort min första termin som Restaurangchef och det har ju inte riktigt<br />
blivit som jag hoppades. I somras pratade vi naivt om att allt detta kanske skulle vara över i<br />
november, nu är det november och det ser likadant om inte värre ut. Fracken och smokingen<br />
får snällt ligga kvar i garderoben i ett litet tag till. I nuläget kanske det känns som att detta<br />
aldrig kommer att gå över men det gör det. Tills dess bör man ta vara på tiden och göra<br />
saker som man kanske inte alltid har tid med. Börja sticka, spela Runescape eller montera<br />
din roommates IKEA möbler som stått i paketen i över ett år. Eller så kanske du har vettigare<br />
hobbys än vi heltidare. Men ifall någon har obyggda IKEA-möbler så hör gärna av er för jag<br />
tror att jag sett det mesta på Netflix vid det här laget. Till sist vill jag bara ge ett stort tack till<br />
alla Ämbetsmän som ställer upp för Nationen i dessa ovissa tider.<br />
Hugo Söderlund,<br />
Restaurangchef<br />
30
kuratelet<br />
Dagchef<br />
Elsa Kiljunen<br />
Vackra stockholmare!<br />
Jag har en god vän som alltid brukar förutse hur varje år ska bli. 2018 skulle bli ett okej år medan<br />
2019 skulle bli lite sämre. <strong>2020</strong> däremot skulle bli en succé! Jag som under <strong>2020</strong> skulle ta<br />
examen, fylla 25 och sitta ett år som heltidare på min favoritnation kunde inte annat än tro<br />
honom. Jag kan idag säga att jag är glad att jag inte satsade pengar på hans gissning, då hade<br />
jag förlorat pengar snabbare än jag blir dödad på Among Us av mina kollegor (vilket är<br />
sjukt fort då jag ALLTID dör först).<br />
Men jag tog examen, jag fyllde 25 år och jag nu har suttit som Dagchef ett år. Jag tänker inte ge<br />
någon resumé av mitt år men jag vill tacka mina fantastiska kollegor som har gjort detta udda<br />
år bättre. Ni är underbara hela bunten trots att jag är högst upp på er virtuella mordlista. Jag<br />
väljer att tro att det är för att jag utgör störst hot och inte för att jag är tokdålig på spelet i sig. Nej,<br />
men jag vill tacka för att ni stått ut med alla mina egenheter, allt glitter och min dåliga humor. Tack<br />
för allt Stockholms nation och lycka till Louise, detta kommer du göra galant!<br />
Elsa Kiljunen,<br />
Dagchef<br />
Kvällschef<br />
Jesper Flyckt<br />
Kära Landsmän,<br />
De skärpta allmänna råden för Uppsala län införs. Evenemang ställs in. De skärpta allmänna<br />
råden för Uppsala län förlängs. Fler evenemang ställs in. Det är minst sagt en grå värld vi lever<br />
i just nu.<br />
Min vardag kan närmast liknas vid den fantastiska filmen ”Måndag hela veckan”. Likt Bill<br />
Murray vill jag helst slippa nuvarande situation och ta mig därifrån så snabbt som bara<br />
möjligt. Men dagen därefter inser jag att allting utspelar sig på precis samma sätt som dagen<br />
innan. Dock har jag turen att inte vara den enda som är medveten om denna upprepning.<br />
Även om vardagen på Nationen har många likheter med ”Måndag hela veckan” finns det tyvärr<br />
ingen enkel lösning för att ta sig ur upprepningen. Allt Bill Murray behövde göra var att lära sig<br />
lite ödmjukhet och börja tänka på andra. För vår del är det svårare.<br />
När denna text väl publiceras har vi förhoppningsvis kommit ur situationen och kan glädjas åt att vakna upp på tisdagen<br />
därefter. Förhoppningsvis har vi då även en ljusare och fartfylld vår att se framemot när vi närmar oss jul. Om inte så får vi<br />
fortsätta bita ihop och göra det bästa av situationen.<br />
Världsfred,<br />
Jesper Flyckt<br />
Kvällschef<br />
31
KALENDARIUM<br />
Höstterminen <strong>2020</strong><br />
Frukost<br />
Dagverksamhet<br />
Kvällsverksamhet<br />
Brunch<br />
mån - fre 7:30 - 10:00<br />
mån - fre 11:00 - 17:00<br />
tis - lör 17:00 - 22:00<br />
lör 11:00 - 15:00<br />
stockholmsnation.se