2020 - Holmiensis 3
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nummer 3 <strong>2020</strong>. Sedan 1963. Stockholms nations tidning.<br />
Ring, klocka, ring Stocken Dam Stad i ljus
edaktionen<br />
REDAKTÖREN HAR ORDET<br />
Ur ett svenskt perspektiv är det svårt att förstå vilken<br />
oerhörd makt USA:s Högsta domstol och dess nio<br />
domare besitter. Den amerikanska maktdelningsprincipen<br />
tillskriver lika mycket makt till statens dömande (Högsta<br />
domstolen), lagstiftande (kongressen) och verkställande<br />
(presidentämbetet) organ, och Högsta domstolen har i<br />
praktiken makten att blockera eller begränsa lagar.<br />
Domarna i landets juridiska högborg, som sitter på<br />
livstid eller tills de väljer att gå i pension, utses av presidenten<br />
men måste godkännas av senaten. Trots att det<br />
federala domstolssystemet enligt konstitutionen ska vara<br />
frånkopplat politiken har tillsättningen av domare, och<br />
i viss mån även domstolsförfarandet i stort, politiserats<br />
över tid. Republikanska presidenter har en tendens att<br />
nominera domare med konservativ syn på rättsväsendet,<br />
medan demokratiska presidenter hellre nominerar liberalt<br />
inriktade jurister. Betydelsen av Högsta domstolens<br />
sammansättning kan alltså ha ett ansenligt inflytande på<br />
amerikansk politik, vilket förklarar varför tillsättandet av<br />
en ny medlem till domstolen betraktas som en mycket<br />
viktig fråga i landet.<br />
Den 18 september gick Ruth Bader Ginsburg ur tiden.<br />
Hon blev 87 år gammal, och lämnade jordelivet i sviterna<br />
av en mångårig kamp mot cancer. 1993 blev hon blott den<br />
andra kvinnan att utses till domare i Högsta domstolen,<br />
och var fram till sitt frånfälle en framstående figur i<br />
domstolens liberala falang. Hennes röst var av stor vikt i<br />
en mängd beslut rörande - i amerikansk kontext - kontroversiella<br />
frågor, såsom samkönade äktenskap och rätten till<br />
abort. Hon var otroligt populär, framför allt i progressiva<br />
kretsar, och på äldre dagar uppnådde hon en status som<br />
en sorts populärkulturell ikon. Hon tillgavs smeknamnet<br />
“The Notorious R.B.G”, taget från rapparen Biggie Smalls<br />
artistnamn “The Notorious B.I.G”, och syntes sin ålder till<br />
trots i virala träningsklipp på Youtube.<br />
Utöver att hon kommer att saknas av många ses hennes<br />
bortgång som en politisk bomb i USA. President Trump<br />
har under sin första mandatperiod redan tillsatt två<br />
konservativa domare, och lyckas han tillsätta ytterligare<br />
en kommer Högsta domstolen att ha en tydlig konservativ<br />
majoritet i flera decennier framöver. Bedömare tror att ett<br />
sådant scenario kan gynna republikanska ståndpunkter<br />
och leda till upphävanden eller inskränkningar av bland<br />
annat aborträtten och sjukförsäkringsexpansionen “the<br />
Affordable Care Act”, ofta kallad Obamacare.<br />
Det Demokratiska partiet anser att tillsättandet av<br />
Ginsburgs efterträdare bör vänta till efter valet den<br />
tredje november. Detta dels för att det enligt uppgifter<br />
var Ginsburgs personliga önskan, dels mot bakgrund av<br />
att den republikanskledda senaten år 2016 blockerade<br />
president Obamas nominering till en nybliven vakans,<br />
med motiveringen att domare till Högsta domstolen inte<br />
bör tillsättas under ett valår. Det var då nio månader<br />
kvar till valet - vid Ginsburgs bortgång var det mindre än<br />
två. Trots den knappa tidsramen har Republikanerna nu<br />
gjort klart att de avser att rösta igenom president Trumps<br />
kandidat utan att invänta valresultatet. Hur det går, och<br />
hur det påverkar valet, återstår att se. Klart är i alla fall att<br />
det kommer att bli en polariserande politiskt strid med<br />
betydande efterverkningar.<br />
Denna hösttermins första nummer – mitt första som<br />
redaktör – bjuder på mängder av intressanta texter. Sonya<br />
uppmärksammar Nationens damlag i fotboll, Markus<br />
skriver nyårskrönika, Lisa spanar in Stockholms nya<br />
bostadshus på Studentvägen och Simon kåserar om en<br />
särskilt omsjungen (och väl upplyst) stad.<br />
För första gången er redaktör,<br />
Ansvarig utgivare<br />
Marcus Hellgren<br />
1q@stockholmsnation.se<br />
Annonsförsäljning<br />
holmiensis@stockholmsnation.se<br />
Tryck<br />
Wikströms Tryckeri AB<br />
018-15 62 90<br />
Omslagsfoto<br />
Saga Edstam<br />
Fotograf<br />
-<br />
Kontakt<br />
Drottninggatan 11<br />
753 10 Uppsala<br />
072-964 75 50<br />
holmiensis@stockholmsnation.se<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
2
edaktionen<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Joel Alme är bättre än Håkan!<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Norra Filippinerna<br />
Mest underskattade filmen?<br />
True Grit<br />
Andra medverkande:<br />
Carl Lidåker<br />
Gästskribent<br />
Ofelia Ghomri<br />
Gästskribent<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Aries<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Jordanien<br />
Mest underskattade filmen?<br />
Je ne suis pas un Homme Facile<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Dermot Kennedy<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Madesimo<br />
Mest underskattade filmen?<br />
27 dresses<br />
Siri Österlund Björk<br />
Art Director<br />
Philippa Nilsson<br />
Art Director<br />
Markus Hällje<br />
Redaktionssekretarere<br />
Lisa Ljungberg<br />
Redaktionssekreterare<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Gula Gången<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Mantorp<br />
Mest underskattade filmen?<br />
Skyddsfilmen<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Sheck Wes<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Oskarshamn<br />
Mest underskattade filmen?<br />
Ice Age 3<br />
Simon Kristiansson<br />
Redaktionssekreterare<br />
Sonya Sammarco<br />
Redaktionssekreterare<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Kevin Walker<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Cape Cod<br />
Mest underskattade filmen?<br />
The Darjeeling Limited<br />
Mest underskattade artisten?<br />
Lov1<br />
Mest underskattade resmålet?<br />
Romme Alpin<br />
Mest underskattade filmen?<br />
Lara Croft Tomb Raider<br />
INNEHÅLL<br />
Nummer 3 <strong>2020</strong><br />
1Q har ordet 4<br />
Reccekrönikan 5<br />
Stocken Dam - Bland skålar och pokaler 6<br />
Stad i ljus 9<br />
Ring, klocka, ring 12<br />
Uppsalavyn 13<br />
Hedersledamoten 14<br />
Vinnaren av TK:s skrivartävling VT20 19<br />
Välkommen till Studentvägen 2b! 20<br />
Prefrontal Goretex 23<br />
Bilden av Stockholms nation 24<br />
Recept 28<br />
Kuratelet 29<br />
Kalendarium 32<br />
3
1q har ordet<br />
1Q HAR ORDET<br />
Kära Stockholmare,<br />
Hösten är kommen! Jag skanderar detta i all välvilja då jag<br />
stolt titulerar mig som en höstens vän. Hösten behöver<br />
verkligen vänner då det inte finns någon annan årstid som<br />
arbetar i sådan uppförsbacke som just den.<br />
Vad har hösten egentligen på sitt CV? Löven förmultnar,<br />
naturen dör, vinden tilltar, temperaturen sjunker och ljuset<br />
försvinner. Uppförsbacke, som sagt. Hösten står däremot<br />
utan den akilleshäl som övriga årstider dras med, och det<br />
är också där hela dess charm gömmer sig.<br />
Hösten är fri från förväntningar. Ingen förväntar sig<br />
någonsin någonting bra från hösten. Vintern skall vara<br />
rik på snö, men helst bara kopiöst mycket under vecka<br />
51, sedan får allt gärna bara försvinna. Våren får ju gärna<br />
bringa sommarvärme redan i mars, men Gud nåde våren<br />
om den ser till så att all flora passerat bäst föredatum innan<br />
juni! Sommaren är ju ett svenskt ångestkapitel i sig. Jag har<br />
nog aldrig varit nöjd med vädret en enda sommar i hela<br />
mitt liv. Är det inte för kallt så är det för varmt, och är det<br />
precis lagom temperatur ja då är det väl självklart historiens<br />
främsta fästingår. Hösten däremot är ju en succé så<br />
länge vi slipper istid i november.<br />
I somras bedrevs det sommarverksamhet på Nationen.<br />
Bakgården blev en succé! Det har testats med liknande<br />
satsningar tidigare men som ni vet, sommaren kommer<br />
med enorma förväntningar. Tur att förväntningarna besannades<br />
denna gång tack vare ett enormt ideellt engagemang<br />
av en tapper skara Ämbetsmän.<br />
Inskrivningen är nu över. Jag kan med glädje meddela att<br />
vi, tiderna till trots, fortfarande skriver in nya medlemmar<br />
i samma takt som föregående år. Jag är lite mindre ny på<br />
jobbet än för någon månad sedan och varje ny utmaning<br />
kan liknas vid ett tjurrus i Pamplona - underbart! Skämt<br />
åsido, jag älskar mitt nya ämbete och trivs som fisken<br />
i vattnet på Nationen, arbetandes nära alla våra flitiga<br />
Ämbetsmän och trofasta medlemmar.<br />
Valborgsplaneringen skall snart träda i kraft. Kuratelets<br />
ljushuvuden skall glödgas varma av idéer. Förhoppningsvis<br />
kan vi få möjligheten att ge Uppsala det femårsjubileum<br />
av Stocken Garden det förtjänar. Med hjälp av vår Andre<br />
kurator electus John Milton och Barmästare electus<br />
Zachary Dratwa tror jag verkligen att vi har potentialen,<br />
om världen så vill.<br />
Detta är verkligen, mer än någonsin för studenter, en höst<br />
fri från förväntningar. Uppförsbacken är brantare än på<br />
mycket, mycket länge. Om det inte var asienresan som<br />
ställdes in så var det massvarslanden på arbetsplatsen som<br />
lade grunden för en rekordmängd nya studenter i staden.<br />
Ingenting är just nu enligt förväntningarna, men det är<br />
också när förväntningarna är som lägst som överraskningen<br />
blir som störst.<br />
Jag och mina kollegor tillsammans med en sanslöst positiv<br />
ämbetsmannaskara gör allt i vår makt för att studenternas<br />
höst i Uppsala ska överraska. Låt oss sätta guldkant på den<br />
ram du som student sparat till denna höst. Låt oss försöka<br />
färglägga bilden du annars kanske lämnat grå.<br />
Hösten är kommen! Den bär bud om glädje och eufori,<br />
med förhoppning om att november mild må förbli.<br />
Hoppfulla hälsningar,<br />
Marcus Hellgren<br />
Förste kurator<br />
Marcus Hellgren<br />
Förste kurator<br />
4
Tryck ReccekrönikaN<br />
CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
RECCEKRÖNIKAN<br />
Av: Ofelia Ghomri<br />
År 2016 intog jag för första gången Stockholms<br />
nation, då som besökare. Jag var precis utsprungen<br />
från en gymnasieskola på Norrmalm och hade<br />
knappt satt min fot i Uppsala tidigare. Efter bara<br />
några timmar dansandes till Carola i Kakel visste<br />
jag att när det blir dags för att plugga, då är det till<br />
Uppsala jag ska. Även om tanken var drucken visade<br />
det sig att min nyktra avsyning fick samma slutsats:<br />
Stockholms nations värme och gemenskap vägde<br />
klart tyngre än allt vad de andra lärosätena hade att<br />
erbjuda.<br />
För mig tog det fyra hela år att välja program och<br />
den första april i år gick flyttlasset till Uppsala. Jag<br />
valde att flytta in några månader tidigare för att<br />
hinna bo in mig och lära känna staden. Lagom till<br />
första skoldagen var kylen, som planerat, fylld med<br />
matlådor och alkohol. Kurslitteraturen, som hade<br />
legat på nattduksbordet sedan juni, hade börjat samla<br />
damm för länge sedan. Jag kommer så väl ihåg när<br />
jag begav mig till Helga trefaldighets kyrka för att<br />
för första gången träffa några kursare. Efter vad som<br />
kändes som en evighet av promenerande såg jag dem<br />
till slut. Och de såg mig. Till min förvåning började<br />
mina ben skaka, jag blev varm och min andning blev<br />
tung. Jag som aldrig varit en särskilt ängslig person<br />
frågade mig själv hur jag möjligen kunde vara så<br />
här nervös. Jag kom snabbt på att det nog inte var så<br />
underligt ändå. Det var nämligen första gången på ett<br />
halvår som jag skulle träffa nya människor.<br />
”MEN UNDER ETT ÖGONBLICK,<br />
SKRÅLANDES ’JAG HAR ALDRIG VAR’T<br />
PÅ SNUSEN’, KÄNDES ALLT NÄSTAN<br />
PRECIS SOM DET SKULLE.”<br />
Under Stockholmsveckan blev mina sedan tidigare<br />
goda tankar om Stockholms nation minst sagt<br />
bekräftade. Det rådde inte bara mycket god stämning<br />
mellan alla nya studenter; de verksamma på Stocken<br />
visade på otroligt engagemang och välkomnade oss<br />
Recentiorer varmt.<br />
Det hade dock inte varit rätt att år <strong>2020</strong> skriva en<br />
text utan att nämna den globala kris som har präglat<br />
alla Recentiorers studiestart. Efter ett halvår av aktiv<br />
distansering har det lyckats bli en skrämmande<br />
naturlig del av livet. Självklart har det varit en<br />
underliggande oro att inte veta huruvida insparken<br />
blir av och i vilken utsträckning, men lyckan när<br />
det blev klart att den faktiskt skulle gå av stapeln<br />
var minst lika stor. Under Reccemottagningen och<br />
Bellmansgasquen var pandemins närvaro plötsligt<br />
inte lika emotionellt närvarande som den alltid<br />
annars är. Självklart var allt uppstyrt i linje med<br />
aktuella restriktioner och förbud, tro inget annat.<br />
Men under ett ögonblick, skrålandes “Jag har aldrig<br />
var’t på snusen”, kändes allt nästan precis som<br />
det skulle. Just där och då existerade inget ont på<br />
Stockholms nation, utan bara lycka. Timmarna jag<br />
hade lagt på att sminka mig, locka håret och att gräva<br />
fram en klänning i bakersta delen av garderoben har<br />
nog aldrig tillfört så mycket glädje i mitt liv.<br />
Slutligen,<br />
Högt ärade Inspektor och Proinspektor.<br />
Älskade kuratel och chefer,<br />
Hårt slitande Klubbmästare<br />
och Klubbverkare,<br />
Otroliga Landsmän och<br />
Landsmaninnor,<br />
Jag vill härmed framföra<br />
ett stort tack, å samtliga<br />
Recentiorers vägnar, för att<br />
vi fick stänga ner Zoom, om<br />
än bara för två kvällar, och<br />
välkomnas in i ert Uppsala!<br />
5<br />
5
NATIONEN<br />
nationen<br />
STOCKEN DAM -<br />
BLAND SKÅLAR OCH POKALER<br />
Av: Sonya Sammarco<br />
6
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
En av de mest sjungna sångerna å Stockholms<br />
nation beskriver livet bland skålar och pokaler. Jag<br />
kan endast delvis känna igen mig i det. Oavsett om<br />
du som jag mest får medalj för deltagande, är lika<br />
oslagbar som Lewis Hamilton, eller bara medioker,<br />
så ska du få följa med på en framgångssaga utan<br />
dess like. Låt mig därför berätta om ett gäng som<br />
sannerligen lever bland pokaler: Stocken Dam!<br />
Det finns saker som är coola. Diskjockeys, offpistskidåkning,<br />
att ha en kompis som är med i en<br />
känd tv-serie, en skohylla full av Eytys, brytleg<br />
och Köpenhamn. Sedan finns det saker som är<br />
helt orimligt, ouppnåeligt, megajättecoolt, och på<br />
den listan finns det bara en sak. Fotbollstjejer. Det<br />
framstår nog som uppenbart för dig, kära läsare, att<br />
jag inte är en fotbollstjej själv. Undertecknad fumlar<br />
fram och siktar (läs: försöker sikta) på (ofta fel)<br />
mål. Detta har emellertid inte förtagit varken min<br />
lust eller fascination för sporten, men med detta<br />
förtydligande har vi pratat mer än nog om mig. Låt<br />
oss nu återgå till stjärnorna – fotbollslaget.<br />
”VI TYCKTE ATT DET VAR EN SJÄLV-<br />
KLARHET ATT DET LIKT KAKLETS<br />
VÄKTARE SKULLE FINNAS ETT<br />
DAMFOTBOLLSLAG PÅ NATIONEN.”<br />
Kerstin Blomqvist<br />
För cirka två år sedan drog ett par drivna tjejer med<br />
en vision igång fotbollslaget. Det var generellt svårt<br />
att få ihop tillräckligt med spelare för att lira match,<br />
och det administrativa i att jaga folk kunde ibland<br />
kännas som att skrapa ansiktet i grusplanen. Kerstin<br />
Blomqvist beskriver:<br />
- Damfotbollslaget drog jag och Clara Rehnman<br />
igång hösten 2017, vilket kort och gott grundades i att<br />
vi tyckte att det var en självklarhet att det likt Kaklets<br />
Väktare skulle finnas ett damfotbollslag på Nationen.<br />
Vi anslöt oss till Campus1477:s futsalserie och<br />
började ha lite träningar - men det var ärligt talat rätt<br />
kämpigt att få ihop tillräckligt med spelare i början,<br />
så en stor tid gick åt det. Men succesivt började mer<br />
och mer av ett ordentligt lag ta form.<br />
Från den briljanta idén som var<br />
fotbollslaget började fler spelare<br />
tillströmma, bland annat Madga<br />
Lundh som berättar att hon hittade<br />
Nationens damlag av en slump och började med att<br />
pröva spela med laget några gånger. Hon hittade en<br />
teammate i Karin Gyllander som delade Magdas<br />
vision. Magda beskriver att de hittade varandra på<br />
direkten och kände att de kunde forma laget till något<br />
riktigt bra.<br />
- Under 2019 började vi försöka få ordning på<br />
organisationen kring laget genom att boka bra<br />
träningstider, köpa nytt material och så vidare. Bland<br />
annat köpte vi in ett ordentligt matchställ som vi<br />
delvis finansierades av Shotluckan – en sponsor vi<br />
ordnade det året. Därifrån började folk rulla in och<br />
det blev en bra sammanslutning med många tjejer<br />
från olika utbildningar. Nu har vi ett riktigt järngäng<br />
som kommer på varenda träning och även hjälps<br />
åt med allt från att anordna lagfester till att ta hand<br />
om materialet. Dessutom har vi fått till en väldigt<br />
bra tillströmning av nya studenter som hittar till oss<br />
vilket är superroligt, säger Magda.<br />
En av de som kommer på varje träning är<br />
Frukostmästare tillika Stocken Dam-veteranen Moa<br />
Rihne som i princip har varit med sen det startade.<br />
Hon menar att hon fått rollen som lagets ”klant” på<br />
grund av en tendens att dyka upp på fel plats, på fel<br />
dag, med fel saker! Fotbollen betyder mycket för Moa<br />
då det ger utrymme för att tänka på annat.<br />
- Jag älskar att kunna koppla bort skolan, träffa andra<br />
människor och prata om andra saker och inte minst<br />
konditionsträningen.<br />
Malin Månsby har varit med i laget sedan dag ett.<br />
När man snackar fotboll med henne ser man att det<br />
glittrar till lite extra i ögonen, och det tar inte lång<br />
tid innan man inser att hon har riktigt många bra<br />
storys på lager. Frågar man västkustar’n om det bästa<br />
minnet med Stocken Dam har hon svar på rak arm.<br />
- Mitt bästa minne är helt klart när vi åkte till<br />
Göteborg för att spela student-SM i futsal. Det var<br />
precis som när man va liten - vi sov på madrasser i en<br />
iskall gymnasieskola, kickade boll hela dagarna och<br />
käkade frulle i bamba, drömliv!<br />
Okej, så vi har ett vinnarlag med en sjukt<br />
sammansvetsad grupp tjejer. Man kan ju faktiskt<br />
bli rätt nervös inför tanken av att bara stolpa in<br />
på en träning i nyinköpta pjucks från Facebook<br />
Marketplace utan en given plats på planen. Vilka är<br />
egentligen välkomna på träningarna?<br />
- Alla tjejer som är med i Stocken är välkomna. Det<br />
är ingen press på att man behöver engagera sig,<br />
7<br />
7
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
många kommer någon träning och sedan är de<br />
tillbaka efter ett halvår. Det är allt från tjejer som<br />
spelat i hela sitt liv till de som aldrig rört en boll!<br />
säger Moa.<br />
Magda fyller i:<br />
- Alla tjejer som vill spela fotboll är supervälkomna!<br />
Jag har förstått att vissa blir lite avskräckta av att vi<br />
är ett seriöst lag, men man är mer än välkommen -<br />
oavsett fotbollsbakgrund - så länge man är villig att<br />
ge allt på träningar och matcher.<br />
Har du också myror i brallorna? Känns det som att<br />
det är nästintill omöjligt att sitta still? Vill du som<br />
jag mingla, träffa folk från andra pluggprogram och<br />
framförallt spela fotboll? Ja då hoppas jag att vi ses<br />
på en Stocken Dam-träning, för den<br />
här amatören har suttit på bänken<br />
länge nog!<br />
Ses på träningarna!<br />
/Stocken Dams #1 fan<br />
VAD SER NI FRAM EMOT MEST I HÖST?<br />
MAGDA: Jag längtar verkligen tills vi börjar spela<br />
futsal igen! Våra futsalträningar piggar verkligen upp<br />
under vinterhalvåret och utöver träningarna är det<br />
också kul att delta i seriespelet på Campus1477.<br />
Förhoppningsvis genomförs student-SM i futsal även<br />
detta år, något vi verkligen ser fram emot!<br />
MALIN: I höst ser jag fram emot att inomhusserien i<br />
futsal ska dra igång, förhoppningvis kan vi hålla i vår<br />
winning streak mot Snerikes.<br />
MOA: Jag älskar att det är så högt tryck på träningar<br />
just nu, när jag började var vi helt nystartade och nu är<br />
det smockfullt. Förhoppningsvis blir student-SM av så<br />
vi kan dra in ytterligare ett guld!<br />
VEM ÄR DEN STÖRSTA VINNARSKALLEN<br />
I LAGET?<br />
MAGDA: Oj, det är en svår fråga då det finns rätt<br />
många vinnarskallar… Men jag måste nästan säga jag<br />
själv eller Malin Månsby, vi båda blir rätt griniga när<br />
vi förlorar och vi ger varandra en hel del tjuvnyp om<br />
vi är i olika lag haha!<br />
MALIN: Störst vinnarskalle - svårt, det finns många…<br />
men tror nog att Mikaela Moen tar priset!<br />
MOA: Underskatta inte Malin Månsby!<br />
GÅ MED I GRUPPEN ”STOCKEN<br />
DAM” PÅ FACEBOOK FÖR ATT<br />
HÅLLA DIG UPPDATERAD OM NÄR<br />
NÄSTA<br />
FOTBOLLSTRÄNING ÄR!<br />
8<br />
8
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
STAD I LJUS<br />
Av: Simon Kristiansson<br />
Året är 1988. Michail Gorbatjov väljs till<br />
Sovjetunionens ledare, Australien firar att det var<br />
200 år sedan britterna landsteg, Dalai Lama besöker<br />
Sverige, moralpanik och folkstorm bryter ut efter<br />
att SVT lanserar det lättsamma sexualprogrammet<br />
Fräcka Fredag och bakmaskinen utses till årets<br />
julklapp.<br />
27 februari samma år kliver en ung, nåja, Tommy<br />
Körberg upp på scen i Melodifestivalen och gör<br />
rent hus med balladen Stad i ljus, som både vinner<br />
spektaklet och flyger rakt upp på Svensktoppen. På<br />
valborgsmässoafton flyger Tommy Körberg till Irland<br />
för att tävla med låten i Eurovision Song Contest,<br />
där han placerar sig på en ärorik, nåja, tolfteplats.<br />
Svenska folket reagerar med vrede. Låten trillar ut<br />
från Svensktoppen och gör sig redo för att självdö i<br />
skivbolagets backkatalog.<br />
På Stockholms nation, och i resten av studentsverige,<br />
går det att konstatera att Stad i ljus aldrig gick sin<br />
profetia om självdöd till mötes, utan lever vidare<br />
med sådan elegans och odödlighet som föremål i<br />
studentlivet tenderar att göra. En relik från gamla<br />
DDR-Sverige som kvart-i-stängning, torsdag<br />
efter torsdag, spelas i Nationens Kakelbar. För att<br />
någonstans exemplifiera hur väl Stad i ljus har<br />
penetrerat livet på Stocken så hör det till historien att<br />
låten faktiskt petade Frank Sinatras New York, New<br />
York, som i början av 90-talet var stängningslåt på<br />
Torsdagsklubben. Bara det går nästan att betrakta<br />
som en större bedrift än att vinna Melodifestivalen.<br />
Eller inte. Hur som haver leder detta i alla fall oss in<br />
till frågeställningen: hur hamnade vi egentligen här?<br />
Hur blev Stad i ljus studentlivets eviga hymn?<br />
Vi reser med vår egensnickrade tidsmaskin tillbaka<br />
till valborgsmässoafton 1988. På Malmö nation kliver<br />
en gänglig lundensare, tillika journaliststudent, in<br />
på dansgolvet för att göra det man gör på Valborg.<br />
Träffa folk, dricka grogg, inte ha en tanke på första<br />
maj-tåget, och dividera över huruvida man ska gå<br />
fram till den där personen eller inte. Ett beslut som<br />
allt för ofta skjuts upp till förmån för en grogg till.<br />
Lundensaren i fråga heter Olof Lundh och är idag en<br />
av Sveriges främsta fotbollsjournalister. Den ödmjuka<br />
Olof kunde nog inte föreställa sig hur framgångsrik<br />
han skulle bli i sitt framtida yrkesliv, än mindre<br />
att han denna kväll skulle förändra studentlivet<br />
för evigt. Ryktet säger i alla fall att Olof Lundh vid<br />
något tillfälle under kvällen spatserar fram till DJ:n<br />
på Malmös och önskar Stad i ljus. Kanske för att<br />
han ännu inte vågade gå fram till den där personen.<br />
Kanske för att han helt enkelt, väldigt gärna, ville<br />
höra Stad i ljus.<br />
”SANNINGEN ÄR ATT LÅTENS<br />
UPPHOVSMAKARE INTE HETER<br />
TOMMY KÖRBERG”<br />
Discjockeyn vägrade. Olof Lundh drog då till med<br />
lögnen att Stad i ljus precis vunnit Eurovision Song<br />
Contest och därför måste spelas. Discjockeyn valde<br />
då att spela låten, inte bara en, utan två gånger i rad.<br />
Resten är historia. Tidningen Lundagård berättade<br />
den här historien 2014 som förklaring till hur Stad i<br />
ljus bet sig fast i studentlivet, och visst ska man aldrig<br />
ifrågasätta en bra historia?<br />
Men den intressanta historien om Stad i ljus slutar<br />
inte här. Frågan om vad låten egentligen handlar<br />
om är något som nyligen varit uppe för diskussion,<br />
och resulterat i en intressant alternativ teori som<br />
motsätter vad låtens moder påstår.<br />
För sanningen är att låtens<br />
upphovsmakare inte heter Tommy<br />
Körberg, utan Py Bäckman som<br />
enligt egen utsago skrev låten som<br />
en trosbekännelse. Låten är faktiskt<br />
den enda melodifestivallåt som tagit sig<br />
in i psalmboken. Och när man läser texten<br />
kan man tyda de religiösa undertonerna. Resan<br />
mot himlen och det oändliga, drömmen om att<br />
uppleva miraklet. Men under 2018 började<br />
9<br />
9
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
en teori sprida sig på Twitter om att Stad i ljus<br />
handlar om en stad i Makedonien. Och hur konstigt<br />
det än må låta vågar jag nästan tro att du kommer<br />
se det rimliga i teorin när jag nu presenterar<br />
bevisbördan.<br />
I Stad i ljus sjunger Tommy Körberg om ett “namn<br />
utan land”, och sanningen är att Makedonien<br />
faktiskt kallas för det “namnlösa landet” - något<br />
som bottnar i en långdragen konflikt om huruvida<br />
Makedonien är ett namn för ett land, en region eller<br />
yta. Tommy Körberg sjunger också om att han vill<br />
“se miraklet”. Träffande nog finns det en bok skriven<br />
av den brittiska författaren Nicholas G.L Hammond<br />
som heter The Miracle that was Macedonia. Ett annat<br />
starkt bevis för att platsen Tommy Körberg sjunger<br />
om är Makedonien, är att landets flagga betecknas<br />
av en sol. För visst sjunger den gode Tommy om att<br />
hans resa var mot solen? Är du ännu inte övertygad<br />
så finns det faktiskt en stad i Makedonien som heter<br />
Ohrid, vilket är ett namn som betyder - Stad i ljus.<br />
man kliver pådet timslånga städet. Vetskapen om att<br />
minnena från studentåren kommer vara för evigt.<br />
En påminnelse om att i varje ögonblick är vi<br />
fortfarande vid liv.<br />
Får jag killgissa mig till varför Stad i ljus lever vidare<br />
som studentlivets eviga hymn är det just för att låten<br />
ringar in den där magiska känslan man känner som<br />
student.<br />
Jag sitter på ett kafé i Stockholm när jag skriver<br />
den här texten. Jag lämnade Uppsala i somras för<br />
fortsatta studier i huvudstaden och sätter på låten<br />
för att slungas tillbaka till en svettig Kakelbar,<br />
tillsammans med mina bästa vänner, och känslan av<br />
frihet som jag så starkt kände som Uppsalastudent.<br />
Men någon melankoli känner jag inte. Allt jag<br />
tänker på är Makedonien.<br />
”ÖGONBILCKET NÄR MAN SOM<br />
KLUBBVERKARE SLÄPPER ALLT<br />
MAN HÅLLER PÅ MED FÖR ATT<br />
TILLSAMMANS BILDA SIN EGEN<br />
RING I KAKEL OCH VRÅLA UT<br />
TEXTEN, INNAN MAN KLIVER PÅ DET<br />
TIMSLÅNGA STÄDET.”<br />
Huruvida Py Bäckman skrev Stad i ljus som en<br />
trosbekännelse eller om Makedonien kommer vi<br />
nog aldrig få bekräftat. Tove Jansson skrev i sin<br />
roman Sommarboken “att söka och samla är en sak<br />
för sig därför att man inte kan se något annat än det<br />
man söker efter. Om man plockar lingon ser man<br />
bara det som är rött och letar man ben ser man<br />
bara det vita, var man än går ser man ingenting<br />
annat än ben”. Ett citat som passar rätt bra in på<br />
sökandet efter tecken på att Stad i ljus handlar om<br />
Makedonien.<br />
Och när allt kommer omkring, vad spelar det<br />
egentligen för roll? I min bok är Stad i ljus en vacker<br />
berättelse om gemenskap och pånyttfödelsen man<br />
kan känna när man flyttar till en studentstad som<br />
Uppsala. Ögonblicket när man som Klubbverkare<br />
släpper allt man håller på med för att tillsammans<br />
bilda sin egen ring i Kakel och vråla ut texten, innan<br />
10
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
STAD I LJUS<br />
Tommy Körberg<br />
Min resa var mot solen, långt bortom alla slutna rum<br />
Där allting är oändligt, och alla gränser har förevigt<br />
suddats ut<br />
Jag ville se miraklet, och höra ord som föder liv<br />
Bli buren av en styrka, som bara växer när jag anat<br />
mitt motiv<br />
Stad i ljus, i ett land utan namn<br />
Ge mig liv, där allting föds på nytt<br />
Och så när allt förändrats, när tiden inte längre finns<br />
Så ser jag oss tillsammans, och då är resan slut<br />
Det enda som vi minns<br />
Stad i ljus, i ett land utan namn<br />
Ge mig liv, där allting föds på nytt<br />
Stad i ljus, i ett land utan namn<br />
Ge, ge mig liv, där allting föds på nytt<br />
11<br />
11
nationen<br />
RING, KLOCKA, RING<br />
Av: Markus Hällje<br />
Jag kommer här med en allvarlig frågeställning som<br />
behöver avhandlas grundligt. Är det inte dags att vi<br />
slutar lura oss själva?<br />
Det har blivit möjligt att skönja sommarens utträde<br />
och dess ersättare, hösten, står och hänger på låset.<br />
Girigt spänd på att få komma in, beredd att ta första<br />
lilla chans som uppstår. Men ännu är den inte här.<br />
Ännu är det sommarens tid och den bjuder på<br />
briljant uppvisning i sitt sista finalnummer.<br />
Alla minnesvärda upplevelser från sommaren som<br />
varit ligger kvar synliga precis under vattenytan i<br />
ditt medvetande. Kanske tänker du allra främst på<br />
värmen, känner den fortfarande om du försöker.<br />
Och kanske på möjligheten att spontant dra ihop ett<br />
kompisgäng, ta cykel eller buss till närmaste badplats,<br />
och bara slå sig ner i gräset för att inte göra något<br />
som helst annat än att absorbera solljus. Du till och<br />
med svettas.<br />
Jämför nu detta med vad vi officiellt kallar årsskiftet.<br />
När du återvänder från julledigheten och allt är precis<br />
som det var när du gick, förutom möjligtvis ännu<br />
lite kallare. Det stressas ända fram till julafton, dels<br />
för att bli klar med höstens betingelser, dels hinna<br />
handla julklappar till alla som gjort sig förtjänta av<br />
dem. Tankarna sköljer över dig. Vad skulle jag köpa<br />
nu igen, var finns då detta? Hinner jag färdigt med<br />
plugget innan julafton eller kommer jag behöva sitta i<br />
mellandagarna?<br />
I början av januari återvänder du så med önskan om<br />
att få vila ett par dagar till och den charad som är<br />
nyårslöften. Hur länge orkar du framföra teatern för<br />
dig själv?<br />
Första januari är inte den egentliga nystarten. Det<br />
riktiga nyåret inträffar vid höstterminens början.<br />
”VID INGEN ANNAN TIDPUNKT PÅ<br />
ÅRET HAR MAN SAMMA KLIPP I<br />
STEGET SOM NÄR MAN ÅTERVÄNDER<br />
I SEPTEMBER UTVILAD OCH<br />
SOLBRÄND.”<br />
Men nu är det dags att återgå till vad du sysslade med<br />
före sommarledighetens ankomst – och du gör det<br />
minst sagt förändrad. Om inte annat så till det yttre.<br />
Vid ingen annan tidpunkt på året har man samma<br />
klipp i steget som när man återvänder i september<br />
utvilad och solbränd.<br />
Men troligtvis har det även hänt något på insidan.<br />
De stressmoln du gick på semester med har sakta<br />
skingrats från din himmel och nu betraktas allting<br />
i ett annat skimmer, med pigga och klarsynta ögon.<br />
Fräscha idéer bubblar upp inom dig och du är redo –<br />
sugen – på att ta dig an höstens uppgifter. Du går in<br />
i det nya året med energi och ambitioner. Taggad på<br />
livet.<br />
12
UPPSALAVYN<br />
UPPSALAVYN<br />
Av: Siri Österlund Björk<br />
13
hedersledamoten<br />
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
HEDERSLEDAMOTEN<br />
Peter Nobel, född 1931 i Stockholm, har varit advokat och är juris hedersdoktor vid Uppsala<br />
universitet. Han var den första personen i världen att inneha ämbetet som<br />
Diskrimineringsombudsman (DO), och har utöver det arbetat som generalsekreterare i<br />
svenska Röda korset, expert i FN:s kommitté mot rasdiskriminering, vägledare till över- och<br />
kvarlevande efter M/S Estonias förlisning och ledamot av Pressens opinionsnämnd, bland<br />
mycket annat. Men framför allt är han Hedersledamot av Stockholms nation. Det står skrivet<br />
att till Hederledamot kallas envar Nationen vill betyga sin högaktning. Det är med stor sådan<br />
jag lämnar över till Peter Nobel.<br />
Nils Norström<br />
Redaktör<br />
Sent hösten 1953 kom jag till Uppsala för att<br />
läsa juridik efter att ha vantrivts på dåvarande<br />
Stockholms högskola, med gott humör utfört<br />
militärtjänst och haft nytta och nöje av resor i<br />
Europa. Jag kom närmast från Göttingen, där jag läst<br />
filosofi och statsrätt, levt studentliv och lärt att öl är<br />
gott som dryck, men betänkligt som livsåskådning:<br />
”Bier als Getränk ist gut aber als Lebensanschaung<br />
bedenklich!”<br />
salen torsdag kl. 19.” Jag gick dit, träffade den långe<br />
Teaterföreståndaren Ulf G. Jonsson och den övriga<br />
spexensemblen. Bara en Landsman hade kommit för<br />
att provläsa. Ulf G. gav oss varsitt exemplar av den<br />
text vi skulle deklamera. Jamen, den kände jag ju<br />
till! Det var den scen ur Rostands komedi ”Cyrano<br />
de Bergerac”, där Cyrano, en briljant skald och<br />
värjfäktare läxar upp en borgare, som dristat sig att<br />
säga något om hans stora näsa:<br />
Så en kulen dag klev jag genom Nationens port<br />
Drottninggatan 11, såg rakt framför mig trappan<br />
som då ledde rakt upp och sedan delade sig samt<br />
till vänster skylten ”Kuratorsexpedition”. Jag klev<br />
på. Förste kurator och Andre kurator satt mitt emot<br />
varandra vid ett stort bord, Klubbmästaren och<br />
Sekreteraren vid var sitt mindre. Samtalet fördes helt<br />
på rim. När jag skrivits in reste de sig, tryckte min<br />
hand och önskade mig välkommen som ”Landsman<br />
i Stockholms nation där visar man skick och fason!”<br />
Här rådde trevnad! Jag frågade varför de rimmade<br />
hela tiden. ”För att komma i form och trivas, tills<br />
Marsspexet ska skrivas”, svarade Förste kurator Hans<br />
Ekelund. Jag kom inte genast in i gemenskapen.<br />
I salongen satt några dryga äldre typer, som läste<br />
tidningar eller spelade schack och bräde och knappt<br />
tittade upp. En dag skrev jag i almanackan: ”Rolig<br />
dag! Mötte en som sa hej.” Bekantskapskretsen<br />
växte. Så dök det upp i kapprummet ett anslag:<br />
”Provuppläsning för en roll i Marsspexet. Stora<br />
”Tyst! Min näsa är ofantlig i Paris<br />
finns inte maken! Men slik näsa är bevis<br />
på hjärta och på kraft, på huvud och på minne,<br />
på kvickhet och på vett, på fritt och ädelt sinne -<br />
just vad jag har, men ni herr dumbom, aldrig får!<br />
Nu har min näsas talt – och ni kanhända går!”<br />
Varpå han ger borgaren en örfil. (Ur översättningen<br />
från franska av Harald Molander, känd teaterman,<br />
aktiv på Nationen i slutet av 1800-talet och farfars<br />
farfar till den Harald Molander, som gjorde<br />
spexkarriär med sång och dans på Nationen<br />
omkring 2000.) Pjäsen var känd då, framfördes på<br />
Uppsalas stadsteater, är filmad och kanske mest känd<br />
för repliken: ”En kyss, en kyss – vad är han? Det<br />
stumma svaret på en lika stum begäran!”<br />
14
hedersledamoten<br />
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
”MEN DET ABSOLUT MÄRKLIGA OCH<br />
EPOKGÖRANDE MED DETTA MARSSPEX<br />
1954 ÄR ATT DET VAR DET FÖRSTA I<br />
UPPSALA OCH SÅVITT JAG VET I VÄRLDS-<br />
HISTORIEN DÄR KVINNOR MEDVERKADE.”<br />
Min medtävlare läste klart och felfritt, men utan<br />
inlevelse. När det var min tur drog jag på ordentligt och<br />
höll nästan på att ge min konkurrent den föreskrivna<br />
örfilen. Det blev sångprov på flygeln, där någon spelade<br />
den då genom en film med Danny Kaye allmänt kända<br />
slagdängan ”Dejlige Copenhagen”. Jag klämde i med<br />
min baryton från skolkören. ”Han kan sjunga också!”,<br />
HEDERLEDAMOTEN<br />
sa någon och så blev jag antagen. Det var sista gången,<br />
som någon sa, att jag kunde sjunga, ty det blev snart<br />
under repetitionerna klart för alla utom för mig att jag<br />
inte kunde hålla tonarten – vad det nu var för något.<br />
Men jag fick behålla rollen. Det var att gestalta Kung<br />
Christian Tyvärr i spexet ”Hamlets son”, där jag i<br />
öppningsscenen med en hummer i handen utropade:<br />
”Kan du inte tiga dummer, nu när jag fått in min<br />
hummer!” Det var ett klassiskt spex med kupletter och<br />
helrimmad text, en parodi på Shakespeare. Hamlet<br />
själv deltog i form av sin vålnad. Huvudpersonen, hans<br />
son, kreerad av den gladlynte mästersångaren Bengt<br />
Linander sjöng:<br />
”Tacka vet jag gubben Far.<br />
Fast han på skuldran ej har huvet kvar,<br />
så har han ej förlorat vettet,<br />
ifrån skelettet<br />
man hör hans sanningar!”<br />
med rollfoto i en liten notis i SvD, vilket föranledde<br />
någon beskäftig person att ringa upp min mamma och<br />
säga: ”Peter blir länge i Uppsala.” (Ja då, 67 år hittills!)<br />
Teaterföreståndaren Ulf G. mötte mig med orden: ”Hur<br />
känns det att vakna och vara berömd?” Jo tack, det var<br />
en särskild känsla att sedan ridån gått ned, applåderna<br />
tystnat och ombyte av kläder skett gå omkring på<br />
nationsgasquen med sminkrest i skjortlinningen, leende<br />
på läppen, grogglas i handen och ta emot uppskattning.<br />
Mallig? Ja, men det värsta gick över så småningom,<br />
hoppas jag.<br />
Nationens största fest på 1950-talet var Höstfesten,<br />
som alltid hade ett tema såsom till exempel ”Fåhreum<br />
Romanum” (Inspektor då var Robin Fåhréus, en<br />
framstående medicinsk forskare), ”Brunkebergs Borg”<br />
– en medeltidsparodi, ”Vilda Festen” – Wild West,<br />
etcetera. Det är känt att de flesta blir spralligare av att<br />
klä ut sig, studenter ej undantagna, så alla deltagare var<br />
utklädda efter temat. Stora Salen och andra utrymmen<br />
gjordes om med kulisser och fondmålningar till<br />
romerskt forum, medeltida stad, vilda västernsaloon<br />
eller vad det nu var. Den konstnär som främst gjorde<br />
allt detta möjligt var Nationens vaktmästare Stig<br />
Oscarsson, ”Oscis”, inte bara vakt- och hustomte, en<br />
begåvad konstnär, som målade kulisser och scenerier<br />
för alla spex och fester och fanns bakom allt från<br />
välkomstdrink till nattsexa – nationsrallyt inte att<br />
förglömma – förutom hans magnifika sångröst vid<br />
behov bakom kulisserna och skicklighet att vissla på<br />
Men det absolut märkliga och epokgörande med detta<br />
Marsspex 1954 är att det var det första i Uppsala och<br />
såvitt jag vet i världshistorien där kvinnor medverkade.<br />
Dittills hade även kvinnoroller utförts av män,<br />
vilket tydligen ansågs komiskt. (Fram till 1900 tilläts<br />
kvinnor inte ens att se spex! Oanständigheter kunde<br />
ju förekomma.) Nu utfördes rollen ”Mopelia” av Karin<br />
Stenbeck med skarp diktion och klockren stämma i<br />
kupletterna. Det var ett traditionsbrott, som hette duga.<br />
Det hördes sura röster från många håll och kanter,<br />
men recensionerna blev lysande. Själv förekom jag<br />
15<br />
15
hedersledamoten<br />
Tryck NATIONEN CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
de mest skiftande sätt. Denne allkonstnär betydde<br />
oerhört mycket på Nationen, hans omtanke om oss<br />
personligen inte att förglömma.<br />
Till Marsspexet 1955 sökte vi ett nytt och annorlunda<br />
motiv än antikens ”lakanspex” där alla skulle<br />
ha vit toga eller ”medeltidens kalsongspex” där<br />
alla mansroller skulle ha färgade långkalsingar.<br />
Blicken föll på Latinamerikas ”bananrepubliker”,<br />
revolutionärer och palatskupper, export av sjöfåglars<br />
avföring, guano som gödsel, amerikanskt inflytande,<br />
politiska fångar, med mera. Så beslöts och så skrev<br />
vi spexet ”Viva Costa va de Villa”, som blev ett<br />
av de bästa. Redan innan ridån ens gått upp hörs<br />
en explosion, som – får man veta – tagit livet av<br />
ytterligare en president. Spelet om makten kan<br />
börja. Här fanns, inrikesministern, författare till<br />
handboken ”Albatrossens skötsel från födsel till<br />
gödsel”, den korkade polisministern, den grymme<br />
generalen Robinata med flera. Huvudrollen var<br />
den fattiga bonden och politiska fången Diego med<br />
välutförda vassa sångnummer av Bengt Linander,<br />
som vid en audiens hos diktatorn för tillfället<br />
anförde följande – ett axplock från dåtidens spextext:<br />
”Herr President och folkets ledare!<br />
Då jag sökt företräde hos era företrädare<br />
har jag mig muntligt liksom mutligt utbett<br />
en ringa lättnad i min tunga lott<br />
till dess mitt fall har blivit slutligt utrett<br />
och man förstått: Det var ett ringa brott!<br />
Viskande, suktande vi vid radbanden svälta,<br />
mens whiskyluktande statsråd på badstranden tälta!”<br />
I rollistan fanns den fångne svenska sjökaptenen Bo<br />
Sporensson (vid denna tid hade en svensk sjökapten<br />
vid namn Lorentzson hamnat i turkiskt fängelse<br />
sedan han i Bosporen lyckats kollidera med en<br />
turkisk ubåt) spelad av Ulf Jonsson; som med Bengt<br />
Linander framförde härliga duetter i fängelset, den<br />
amerikanska miljonärsdottern Doreen Spatenbräu<br />
van Potter framsjungen av Gunnel Rogberg, en<br />
giftblandande hovmästare Jan Sahlin med tonsäker<br />
stämma samt president Robinata, som efter en<br />
explosion gör entré i sotig, söndrig pyjamas med<br />
repliken:<br />
”I min säng jag låg och sov,<br />
då det small i min alkov:<br />
Rivna kuddar med fjädertecken<br />
med granatsplitter i vecken,<br />
men jag tappa’ inte hakan,<br />
fast det brann i mina lakan.”<br />
”PETER, KAN DU INTE TA DEN DÄR<br />
REPLIKEN IGEN LITET LÅNGSAMMARE.<br />
DEN ÄR ROLIG OCH DET SKULLE VARA<br />
BRA, OM ALLA HÖRDE DEN!”<br />
Tage Danielsson<br />
Det blev en stor succé och beröm från alla håll<br />
utom en surkål i för länge sedan nedlagda tidningen<br />
”Uppsala”, som ansåg att vi borde ha skrivit ett spex<br />
om skattesystemet istället!<br />
Året därpå framfördes Viva Costa va de Villa på<br />
Stadsteatern i Uppsala vid en soaré till förmån för de<br />
drabbade av en jordbävning i Peru. Vid en repetition<br />
där satt Tage Danielsson, då vice kårordförande,<br />
senare riksbekant humorist och parhäst med Hasse<br />
Alfredsson, i salongen och hörde på. Plötsligt sa Tage<br />
till mig: ”Peter, kan du inte ta den där repliken igen<br />
litet långsammare. Den är rolig och det skulle vara<br />
bra, om alla hörde den!” – ett gott råd, som jag haft<br />
nytta av i många sammanhang! Sedan engagerades<br />
vi för att framföra spexet i Sveriges Television. Det<br />
var det första året av dess existens. Allt var primitivt.<br />
För att våra repliker och kupletter skulle gå ut i etern<br />
till de få tittarnas små lådor hade man ställt upp<br />
tre mikrofoner på scenen. Talade eller sjöng man<br />
inte i någon av dessa, gick ingenting fram. Regin<br />
måste nu anpassas till detta krångliga förhållande.<br />
Timme efter timme repeterade vi i strålkastarljuset<br />
på studion i de gamla kasernerna på Narvavägen<br />
medan den legendariske TV-mannen Åke Stark<br />
i vit rock ålade runt där ute i mörkret ropande:<br />
”Mikron, nej, nej närmare, till vänster ja, just den!<br />
Micken rätt fram för faen, micken! Glöm inte<br />
mikron” och så vidare. Särskilt besvärligt var det de<br />
16
HEDERSLEDARMOTEN<br />
Tryck CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
gånger någon rollinnehavare döende dubbelböjd till<br />
följd av giftmord skulle nå upp till mikron, som satt i<br />
huvudhöjd på sin stång. Det är ett märkligt minne –<br />
TV:s barndom, min ungdom – pionjär!<br />
1956 var jag Teaterföreståndare och till<br />
Marsgasquen levererade vi ”Faust eller Spelet om<br />
envar eller Gamla Pudelberg”. Det var uppkörda<br />
hjulspår. Allt gick som smort: Ulf Jonsson som<br />
Mefisto, Bengt Linander som Faust och skönsjungande<br />
Karin Stenbeck i Gretchens roll. Kanske hade<br />
rimglädjen nått sin såväl höjd- som bottenpunkt,<br />
när Satan framsäger: ”Jag ska skratta, så min tron<br />
av porfyrsten välter, medan du under en tortyrscen<br />
smälter.” Detta spex innebar slutet för vår grupps<br />
spexinsats på Stockholms nation. Ulf G. Jonsson,<br />
Bengt Linander, Jan Sahlin och jag fick istället<br />
tillsammans med Moltas Eriksson, Sven Delblanc med<br />
flera händerna fulla med det spex, som JuvenalOrden<br />
skulle framföra vid sitt 50-årsjubileum 1957. På<br />
Nationen vårdades Thalia med den äran av Björn<br />
Barlach, Claes Grill med flera.<br />
Med JuvenalOrden gick det bra. Vi var med om<br />
skapandet och framförandet av spexet ”G III”, som<br />
gjorde succé med många års repriser på Uppsala<br />
stadsteater, Skansens friluftsteater, TV (som nu hade<br />
utvecklats nästan otroligt), Cirkus på Djurgården,<br />
Liseberg i Göteborg med mera. Vi blev ett<br />
sammansvetsat lag. När vi skulle resa hem efter det<br />
sista spexandet i Göteborg ville vi absolut sitta hela<br />
gänget i samma vagn. Hövligt gick vi runt och frågade<br />
olika passagerare om de kunde byta plats, hjälpte dem<br />
att flytta på bagage och ytterkläder, tills vi fått en halv<br />
vagn för oss själva. Sedan syntes vi aldrig mer i den ty<br />
vi gick till restaurangvagnen, där vi blev kvar till dess<br />
tåget rullade in på Stockholm C.<br />
Min aktiva tid på Nationen var slut. Jag hade varit<br />
Internationell sekreterare, Teaterföreståndare och<br />
utnämnts till Arkivarie. Som sådan gick jag igenom<br />
Nationens teaterarkiv och fann till min sorg ett totalt<br />
kaos med förlust av värdefulla manuskript och andra<br />
källor. Ändå gjordes några fynd varom jag skrivit i<br />
skriftserien Holmiana 1967 och boken ”Alla tiders<br />
Uppsalaspex” utgiven av Tom Lundin, Ingemar<br />
Perup och Christer Åsberg 2016. I dessa ruiner till<br />
arkiv påträffades belägg för att en Landsman, Erik<br />
Reinhold Lilliestjelke avliden 1806 skrivit ett spex<br />
för Nationen och att ett annat spex, ”Jag bedrar mig<br />
aldrig eller Rövarhövdingen”, med arkivnummer<br />
109 uppfördes 1829. Här återstår mycket att göra.<br />
Arkivresterna ordnades och registrerades så gott<br />
sig göra lät och deponerades sedan på Carolina,<br />
handskriftsavdelningen.<br />
Studenttiden var slut. De kommande 23 åren ägnades<br />
åt advokatyrket, flyktingproblem i Afrika, mänskliga<br />
rättigheter i Mellanöstern med mera. Men jag var<br />
Nationens juridiske rådgivare i cirka 20 år. Det var<br />
då någon gång jag hade den glädjefyllda äran att bli<br />
utsedd till Hedersledamot. Som juridisk rådgivare<br />
kunde jag väl någon gång hjälpa en Landsman, som<br />
blivit lurad vid köp av begagnad bil av någon firma<br />
på Sveavägen. Endast en sak var riktigt allvarlig. På<br />
Nationen fanns ett tag en klick nazister. De hade<br />
trakasserat en judisk Landsman och misshandlat hans<br />
flickvän när hon tappert gick emellan. Förmögna<br />
föräldrar till dessa sviskon ville köpa sönerna fria, men<br />
flickvännen tyckte att det på sikt skulle vara bättre om<br />
de åtalades, fick sina villkorliga straff och kanske lärde<br />
sig en läxa. Jag stödda denna orädda Landsmaninna<br />
helhjärtat i detta och så blev det. Hon hade rätt. Efter<br />
rättegången bad rötäggen henne om ursäkt, betalade<br />
skadestånd – med föräldrars hjälp? – och ställde så<br />
vitt jag vet inte till med mer ofog. Men de blängde<br />
otrevligt på mig, så länge de fanns kvar.<br />
Jag minns dock att jag en gång under Jan Ponténs<br />
inspektorat anmält mig till Majmiddag och träffade<br />
honom ett par dagar innan. Vi kände varandra och<br />
nu var han bekymrad över vad han skulle säga i sitt<br />
inspektorstal. Jag föreslog, att vi skulle hjälpas åt på så<br />
vis att han stannade mitt i en mening, som jag fyllde i<br />
och i min tur stannade mitt i och så vidare tills någon<br />
av oss tyckte att det var dags att sluta och utbringa<br />
skålen. Det blev helt förvirrat och ganska roligt.<br />
Arbete slukade allt mer tid. Besöken på Nationen blev<br />
glesare. Ideella engagemang med ringa eller ingen<br />
betalning hade också tärt på min ekonomi, så när det<br />
17
hedersledarmoten<br />
blev insamling till om- och tillbyggnad av Nationen<br />
bidrog jag med ett belopp ”vars blygsamhet jag delar”.<br />
1986 blev jag utsedd till Sveriges – och såvitt jag<br />
vet världens – förste ”Ombudsman mot etnisk<br />
diskriminering”, DO. Jag kunde nu säga: ”De<br />
tre internationellt mest kända svenska orden är<br />
Nobelpris, ombudsman och smörgåsbord. Jag har<br />
anknytning till dem alla!” (Jag härstammar från<br />
Alfred Nobels äldre bror Ludvig Nobel.) Sedan blev<br />
det mer äventyr: generalsekreterare för Svenska Röda<br />
Korset, rådgivare åt över- och kvarlevande efter M/S<br />
Estonias skeppsbrott, Pressens opinionsnämnd,<br />
European Human Rights Foundation, statlig<br />
utredning om religiösa sekter, FN:s kommitté mot<br />
rasdiskriminering, med mera. Har jag haft roligt?<br />
Ja! Några gånger i slutet av förra årtusendet höll<br />
jag föredrag/kåserier om ett eller annat av detta<br />
på Nationens torsdagskvällar. Nu är jag sällan där,<br />
men Nationen har danat mycket av det som är eder<br />
mycket förbundne,<br />
Peter Nobel, JDhc.<br />
18<br />
18<br />
Ur Svenska Dagbladet, 27/3-1954
TIDNINGSKONVENTET<br />
Tryck CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
VINNAREN AV TIDNINGSKONVENTETS<br />
SKRIVARTÄVLING VT20<br />
Jag tog din hand, vi kröp över linoleumgolvet.<br />
Vi kröp in under bordet, bordsduken hängde som<br />
mjuka murar runt oss.<br />
Utbrotten kom allt oftare, allt fler kvällar kom regnet.<br />
En tallrik slog mot väggen, skärvorna skallrade mot<br />
golvet.<br />
Jag viskade att det bara var en åskskräll, blunda,<br />
viskade jag.<br />
Du nickade, svalde, blundade.<br />
Jag höll din lilla hand som skakade.<br />
Du var så rädd för åskan.<br />
Sedan slog något annat, en handflata mot en kind.<br />
Så låter blixten, viskade jag.<br />
Jag förklarade för dig:<br />
Tor åker i sin vagn över himlen.<br />
Det är hans hammare som ljuder.<br />
Du kramade om min hand, så hårt som en femårig<br />
hand kan.<br />
Dina fingrar var bara fem år gamla.<br />
Jag höll ditt huvud mot min bröstkorg så du inte<br />
skulle öppna ögonen.<br />
Jag lade armarna runt dina öppna öron så att du<br />
skulle höra att åskan var dov, att den var långt bort,<br />
att du var trygg i mitt grepp.<br />
Ditt fågelhjärta pickade mot mitt och vi satt i vårt bo ’<br />
och vi väntade på att stormen skulle dra förbi.<br />
Av: Tilda Boson<br />
19
nationen<br />
VÄLKOMMEN TILL STUDENTVÄGEN<br />
2B<br />
Av: Lisa Ljungberg<br />
20 20
nationen<br />
Studentvägen är minst sagt en institution bland<br />
Uppsalas studentboenden. I över 60 år har de<br />
anspråkslösa tegelhusen gett husrum åt studenter,<br />
men bortsett från några få stamrenoveringar har inga<br />
märkbara förändringar skett i kvarteret. Fram tills<br />
nu. Idag tornar sig ett nytt hus upp i det modernistiska<br />
funkis-området. Med sin mörkgråa fasad sticker<br />
det ut från mängden – lägenhetshuset är sprillans<br />
nytt och insidan är ljus och fräsch. Jag talar självklart<br />
om Stockholms nations nya studentbostäder på<br />
Studentvägen 2b. <strong>Holmiensis</strong> har varit på plats och<br />
rapporterat om bygget av det nya huset, där en ny<br />
generation av nationsmedlemmar nu ska sätta sin<br />
prägel på området.<br />
En ljummen morgon i slutet av augusti besökte jag<br />
det vita kontoret vid Studentvägen 2, redo att träffa<br />
projektgruppen för nybygget. Teamet som under fem<br />
år jobbat intensivt med planering och genomförande<br />
av bygget plockade fram bubbel och smörgåstårta<br />
i riktig Stockenaura för att fira att arbetet gått i<br />
mål. Mitt i minglet träffade jag Håkan Falk, VD för<br />
stiftelsen, och arkitekten Martin Hedin, och fick<br />
tillfälle att byta några ord.<br />
Håkan berättar om hur projektets födelse:<br />
– Projektet inleddes för väldigt många år sedan. Vi<br />
ville lösa dilemmat med att få till fler studentbostäder<br />
för Uppsalas nationer.<br />
Bostadsbristen är ett ständigt problem i Uppsala<br />
och projekt som dessa kräver samarbete mellan<br />
flera aktörer. Teamet bakom förtätningsprojektet på<br />
Studentvägen har därför startat en samarbetsgrupp<br />
med Uppsala kommun och Uppsala universitet och<br />
tillsammans hoppas de kunna få till fler nybyggen<br />
som det här i framtiden. Det är förstås lättare sagt än<br />
gjort. Tomtområdet är litet, och placeringen av de<br />
gamla husen och de kringliggande gatorna innebär<br />
utmaningar. Projektgruppen, med arkitekt Martin<br />
Hedin i spetsen, har därför fått laborera med<br />
många olika varianter av ritningar. Martin<br />
berättar:<br />
– Just på grund av att det är så pass trångt var<br />
placeringen den största utmaningen för oss,<br />
men det vi nu har skapat tycker jag är ett bra<br />
exempel på förtätning. Man bör inte bygga<br />
tätare än så här. Detta är absolut ett föredöme<br />
för framtida husbyggen.<br />
När framtidens studentboende byggs anser<br />
Håkan att ett utbrett miljötänk bör finnas med i<br />
bilden:<br />
– Vi satsar mycket på hållbarhet, till exempel<br />
använder vi oss av solenergi och bergvärme i alla<br />
nybyggda hus. Under projektet har vi dessutom drivit<br />
ett samarbete med Ångströmlaboratoriet, vilket<br />
har resulterat i en satsning på vindturbiner som nu<br />
sitter på husets sida och genererar energi från vind,<br />
berättar han. Projektet är dessutom finansierat av<br />
gröna lån, vilket innebär att pengarna kommer från<br />
verksamheter som banken klassar som miljövänliga.<br />
Håkan understryker åter vikten av hållbarhetsaspekten:<br />
– Ska vi tänka framtid och ett hållbart boende måste<br />
vi visa vägen. Särskilt viktigt är det för studenterna<br />
som är unga och får sitt kanske första boende.<br />
För att se om Håkans visioner matchar studenternas<br />
träffade jag Simon Strömbäck, juriststudent och<br />
medlem i Stockholms nation. Han flyttade nyligen in<br />
i Stockholms nations nya lägenhetshus. Han bjuder<br />
mig på kaffe i sann “hemma-hos-stämning” medan<br />
vi diskuterar allt från hållbarhet till bostadsbrist och<br />
inredning.<br />
Simon är mycket nöjd med sitt nya boende.<br />
– Det känns väldigt bra. Det är najs att det är helt<br />
nytt. Väldigt fräscht, trevliga grannar och kul att få<br />
inreda lite nytt.<br />
Simon bodde innan med två kompisar och är nu<br />
tillfreds med att få bo själv ett tag. När vi träffas hos<br />
honom har han bott där i knappt en vecka. Han<br />
berättar att han inte riktigt kommit i ordning ännu,<br />
men i själva verket står både säng, TV och soffbord<br />
framme. Det ligger ett fridfullt lugn över lägenheten<br />
VISSTE DU ATT?<br />
Stockholms nations nya studentbostäder består<br />
enbart av lägenheter. Majoriteten utgörs av ettor<br />
mellan 24 och 31 kvadratmeter, men det finns<br />
även några tvåor och ett par treor. Lägenheternas<br />
planlösning varierar men samtliga innehåller<br />
ett rymligt badrum, ett modernt och välplanerat<br />
kök samt gott om plats för att umgås med<br />
vänner. Detta är det första nybygget i området<br />
sedan 60-talet och är en del av ett bostadsprojekt<br />
infört av Stockholms nations bostadsstiftelse<br />
tillsammans med bostadsstiftelserna från Gästrike-Hälsinge<br />
nation och Norrlands nation.<br />
21<br />
21
22<br />
och från vardagsrumsfönstret breder Studentvägen ut<br />
sig framför oss.<br />
När jag frågar om det finns något med boendet som<br />
han tycker extra mycket om svarar han direkt:<br />
– Ja, fönstren, det är mycket ljus. Loftgången är också<br />
trevlig. Sedan uppskattar jag främst helhetsintrycket,<br />
jag gillar verkligen att komma hem. Även känslan att<br />
ingen har bott här innan är schysst.<br />
Simon upplever att hans bostadsbyte minst sagt<br />
inneburit en uppgradering.<br />
”FÖR DEN SOM VILL GÖRA SOM<br />
SIMON OCH KNIPA EN NYBYGGD<br />
LÄGENHET I FRAMTIDEN KOMMER<br />
DET GLÄDJANDE NOG SNART ATT<br />
BYGGAS ETT TILL HUS Å STOCK-<br />
HOLMS NATION I SAMMA KVARTER.”<br />
– Man kan nog få lite skeva bilder av hur ett studentboende<br />
är om man flyttar till det här först för att<br />
sedan flytta vidare till typ Flogsta eller liknande.<br />
Simons inre politiker har ingen bra lösning på hur<br />
man ska tackla bostadsbristen. Personligen lyckades<br />
han lösa ett boende fram till att han hade tillräckligt<br />
med poäng för att söka själv.<br />
– Jag är inte insatt i hur stor bristen är nu, men i<br />
Flogsta brukar det alltid finnas rum. Jag har inga<br />
jättebra förslag förutom att bygga mer, men det gör<br />
man ju redan.<br />
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
För den som vill göra som Simon och knipa en<br />
nybyggd lägenhet i framtiden kommer det glädjande<br />
nog snart att byggas ett till hus å Stockholms nation<br />
i samma kvarter. Men vad krävs egentligen för att få<br />
ett studentboende via Stockholms? Jo, till att börja<br />
med behöver man vara medlem i Stockholms nation.<br />
Alla medlemmar kan söka Nationens bostäder,<br />
som delas ut genom ett kösystem. För varje termin<br />
som medlem i Nationen får man en köpoäng, och<br />
dessutom belönas vissa ämbetsinnehav med extrapoäng.<br />
Även om Simon vill påstå att han ”haft lite<br />
väl slappa ämbeten” på Nationen fick han en sådan<br />
poängbelöning efter att ha arbetet en termin i lunchverket,<br />
som på den tiden hette dagverket.<br />
Simon kände till projektets hållbarhetssatsning innan<br />
han flyttade in. Han var ofta inne på Stockholms<br />
nations expedition och skvallrade med kuratelet, och<br />
fick då bland annat höra att projektgruppen tänkt<br />
till mycket på materialval samt att det skulle finnas<br />
solpaneler på taket.<br />
– Det känns modernt på något sätt att ha det tänket,<br />
säger han.<br />
Jag lämnar Simon och hans fina lägenhet och konstaterar<br />
att intrycket av det nya bygget gjort mig på gott<br />
humör. Med hållbarhetstänk, stilren inredning och<br />
en väl genomarbetad planering som ingredienser,<br />
har projektgruppen skapat ett välbalanserat recept<br />
för att kunna bygga attraktiva bostäder till Nationens<br />
medlemmar. Vem vet, kanske kommer du som läser<br />
kalla någon av dessa trivsamma lägenheter ditt hem<br />
en dag?<br />
O<br />
J<br />
F<br />
P<br />
B<br />
V<br />
T<br />
D<br />
I<br />
P<br />
J<br />
G
LJEROCKAR, PATAGONIAT<br />
Tryck nationen CMD+Shift<br />
för att ändra text<br />
OR, PUMPKIN SPICE LATT<br />
RÄKNAR, ÅRSBUNDEN DE<br />
PREFRONTAL GORETEX<br />
RESSION, REGNDROPPAR<br />
UCKETHAT FRÅN MORMO<br />
AXAD BOMULL, PREFRON<br />
AL GORETEX, LÖVFÄLLNIN<br />
UBBDÄCK, HÖSTDAGJÄM<br />
NG, DUGGOR, LERFLÄCKAR<br />
Å VITA SNEAKERS, REGN-<br />
ACKA PÅ TAMBURMAJOR<br />
Likt de nimbostratusmoln som breder ut sig över<br />
den uppländska slätten, har ett motsvarande<br />
hölje lagt sig över min stackars hjärna. Hösten är<br />
kommen, och det med besked. Oljerockar, patagoniatröjor<br />
i fleece, och pumpkin spice lattes murriga<br />
högtid av varma färger och kalla nätter. Min hjärna,<br />
som över sommaren sakta har komposterat ihop<br />
totalt, skall nu väckas till liv och börja prestera igen.<br />
Ytterst tveksamma resultat på just det åtagandet,<br />
men jag fortsätter att försöka kicka igång den likt jag<br />
brukade kicka igång min moped från 1964.<br />
Jag får fräknar på sommaren och årstidsbunden<br />
depression på vintern, och de kalla regndropparna<br />
äter sig in i min späda själ. Min gröna buckethat i<br />
vaxad bomull som jag stulit från mormor, utgör inte<br />
ett fullvärdigt skydd för att stoppa vätan, och det<br />
mentala mörker den anbringar; jag måste anskaffa<br />
en vattentät hinna att drapera min hjärna med.<br />
Prefrontal Goretex.<br />
Av: Carl Lidåker<br />
Lövfällning, dubbdäck, höstdagjämning, duggor,<br />
lerfläckar på vita sneakers, och att det alltid börjar<br />
regna när man lämnat regnjackan på tamburmajoren.<br />
Att stänga ute det, det kräver sin beskärda<br />
del GT-fryntligt mingel i Landskap, handstöpta<br />
stearinljus nedtryckta i en urdrucken spritflaska,<br />
jazz, ljusterapi, och mustiga grytor med abnorma<br />
mängder kalvfond och rödpang. Det, i kombination<br />
med en naiv futurospektiv förhoppning om<br />
Skvalborg, Kvalborg, och Valborg, kan hålla de flesta<br />
höstdeppiga flytande, även om man helst av allt vill<br />
hoppa ner i Fyrisån med en stor sten i famnen.<br />
Hösten må besitta vissa egenskaper som jag tycker<br />
om. Alla dess färger, en ursäkt att bära chelseaboots<br />
i mörkbrun mocka, en ursäkt att dricka alldeles för<br />
mycket konjak och röka alldeles för mycket cigarr,<br />
och en primordial drift att mysa ner sig under<br />
det tjockaste duntäcke på denna sida av kräftans<br />
vändkrets. Och där, på mjuka bolster, skall jag<br />
spendera ännu en höst med att försöka se hösten<br />
som ett nödvändigt ont, och göra den till min<br />
bundsförvant.<br />
T-FRYNTLIGT MINGEL, HA<br />
23 23
NATIONEN<br />
BILDEN AV STOCKHOLMS NATION<br />
Av: Markus Hällje<br />
24 24
NATIONEN<br />
Forskning bedrivs runt om i landet om hur Sverige<br />
porträtteras av omvärlden, inte minst här i Uppsala.<br />
Men går det att göra detsamma med nationer?<br />
Sverigebilden är just nu mer omförhandlad än<br />
på länge till följd av landets utstickande coronahantering.<br />
Därtill har Sverige väckt ilska i flera<br />
EU-länder då man under sommaren blivit en del<br />
av den grupp som kallas ”de sparsamma fyra” eller<br />
”snåla fyran” i frågan om stödpaket.<br />
Men då detta är en studenttidning bör vi angripa<br />
ett något lokalare perspektiv och istället diskutera<br />
bilden av en annan nation, nämligen Stockholms.<br />
Detta görs genom att träffa Uppsalastudenter -<br />
nuvarande och före detta, Stockenmedlemmar<br />
och icke, Recentiorer och kuratorer - och låta dem<br />
berätta om sina erfarenheter och upplevelser.<br />
”DE AKTIVA I STOCKHOLMS<br />
NATION MÅLADE UPP DEN SOM EN<br />
FANTASTISK PLATS MED MASSOR AV<br />
FESTER, MÄNNISKOR, KONTAKTER,<br />
NÄTVERKANDE OCH KOMPETENS.”<br />
Maximilian Haglund Holst<br />
Mitt första steg på resan som ska utforska Stockenbilden<br />
blir att träffa en kille vid namn Maximilian<br />
Haglund Holst. Han är uppvuxen i Stockholm<br />
men när det sedan blev dags att välja nation under<br />
studietiden föll valet på Östgöta.<br />
– Man hörde mycket ganska tidigt när man kom till<br />
Uppsala. De aktiva i Stockholms nation målade upp<br />
den som en fantastisk plats med massor av fester,<br />
människor, kontakter, nätverkande och kompetens.<br />
Medan de som var utanför snarare målade upp den<br />
som en elitistisk organisation med tydlig hierarki.<br />
Det kändes inte som den mest avslappnade platsen<br />
för en som bara ville ha kul.<br />
Har den negativa bild som människorna utanför<br />
Stocken förmedlade bekräftats?<br />
– Nu två år efter att man flyttade till Uppsala så har<br />
bilden av Stockholms nation blivit tydligare. Man<br />
har fått fler intryck och varit där själv flera gånger.<br />
Det är väl som med så mycket annat att det är lätt<br />
att ha förutfattade meningar om det som sticker<br />
ut. Stockholms nation är ett bra exempel på det,<br />
den sticker ut, men jag skulle inte säga på grund av<br />
nödvändigtvis negativa aspekter. Jag ser Stockholms<br />
nation som en av de mest välskötta organisationerna<br />
i Uppsala, med folk som uppenbarligen brinner för<br />
Nationen och lägger ner sin tid, själ och energi på<br />
att få det bra. Det gör man inte om man inte trivs på<br />
Nationen och har kul samtidigt. Sedan kan jag tänka<br />
mig att det finns en stor grupp människor som vill<br />
göra gott ifrån sig där och eftersom det finns en stor<br />
konkurrens är det de som gör sitt yttersta som får ta<br />
del av belöningen vilket kanske skapar en hierarki<br />
och elitism. Att de som jobbar hårdast också belönas<br />
för det.<br />
En tjej som däremot representerat Stockholms<br />
nation, först som Redaktionssekreterare och sedan<br />
Redaktör för <strong>Holmiensis</strong>, är Amela Muratspahić.<br />
Hon kommer från Uppsala men skrev som ny<br />
student in sig på Stockholms nation eftersom det var<br />
dit vännerna gick för att klubba.<br />
– Min bild av Stocken är att den skiljer sig från<br />
övriga nationer genom att snarare påminna om en<br />
Bistro i Stockholm, Bakfickan framförallt, än den<br />
klassiska sunkigare nationspubstilen. Detta är en<br />
otypisk nation.<br />
– Sedan är det många ekonomer, jurister och mediestudenter<br />
som hänger där. Jag har fått uppfattningen<br />
av att det är färre sjuksköterskor, lärare och ingenjörer.<br />
Men det är givetvis svårt att avgöra. Min bild<br />
påverkas av att jag hört att det är så det ligger till.<br />
Externa faktorer.<br />
– Det jag tänker rent spontant är att medlemmarna<br />
är mer dressade, kostymklädda, och ”preppy” i<br />
stilen än på andra nationer. Det är en mer formell<br />
klädkod här.<br />
Hon resonerar kring sina egna svar:<br />
– En del av min bild baseras samtidigt på externa<br />
stereotyper. Jag har klubbat mycket där och tillhört<br />
Redaktionen, men inte den allra innersta kärnan<br />
och fått se allt.<br />
Det Amela väljer att understryka här är intressant.<br />
En stor del av hennes bild har formats av röster<br />
utifrån – och då har hon ändå varit en stor del av<br />
Nationens tidning.<br />
Nationens Förste kurator Marcus Hellgren bygger<br />
vidare på Amelas resonemang genom att diskutera<br />
fördomar:<br />
– Av någon anledning finns det många fördomar om<br />
25<br />
25
nationen<br />
Stocken som sprids ryktesvägen. Men när jag pratar<br />
med andra märker man att ju högre upp i rang på<br />
nationerna du frågar, desto färre är de förutfattade<br />
meningarna. Stämningen blir godare, kunskapen<br />
högre och det känns som att fördomarna är en kultur<br />
som gror bland de arbetande. Vad det beror på vet<br />
jag inte. Sedan finns det ju rivalitet och gnabb mellan<br />
många nationer.<br />
Samtidigt är han hoppfull om att det är ett fenomen<br />
som är på väg att försvinna.<br />
– I regel känns det som det gamla börjar ebba ut<br />
lite, de här åsikterna som snarare blivit myter och<br />
studentsägner i staden är något som lever vidare för<br />
att någons lillebror börjar studera i staden och har<br />
hört hemifrån att Stocken är värst. Kommer man<br />
närmare oss och andra nationer finns det säkert<br />
många som inte håller med. En del saker kanske folk<br />
tyckte för tio år sedan men det är tveksamt om så är<br />
fallet idag.<br />
Håller de gamla fördomarna på att suddas ut?<br />
Johanna Andersson är Recentior på Stocken och ny<br />
i studentlivet. Hon menar att bilden av Stocken från<br />
början varit helpositiv. Då kommer hon från Uppsala<br />
och har haft nationerna som en ofrånkomlig fond i<br />
uppväxten.<br />
– Jag gick med i Stocken för att jag hört mest om den.<br />
Kompisar som börjat plugga före mig och gått med i<br />
Stocken rekommenderade den starkt och talade gott<br />
om den.<br />
Hade du bara hört positiva saker?<br />
– Ja, det är många som engagerar sig med en stark<br />
sammanhållning. Flera av mina kompisar jobbar där<br />
och jag blir själv sugen. Nationen är stor och det finns<br />
mycket att välja på.<br />
Hon säger att hon nästan bara träffat stockholmare<br />
men trivs bra med det.<br />
– Det är en härlig atmosfär, alla är trevliga och jag har<br />
träffat många nya vänner. Jag upplever att det varit<br />
öppnare och mer inkluderande än på andra nationer.<br />
Mindre grupper blir lätt slutna och stängda.<br />
Men samtidigt har många en tydlig bild av Stocken<br />
som ofta återkommer. Den exemplifieras inte minst<br />
när jag pratar med Elvira Zetterberg. Hon pluggar<br />
molekylär bioteknik och gör sin femte termin som<br />
ämbetsverkare på Värmlands.<br />
”JAG TROR OCKSÅ ATT DET KANSKE<br />
JUST FINNS EN TYDLIG KULTUR PÅ<br />
NATIONEN EFTERSOM STOCKEN ÄR<br />
ETT SÅ STORT OCH ETT SÅ ETABLERAT<br />
MASKINERI.”<br />
Elvira Zetterberg<br />
– Stocken är en stor och proffsig nation. Men jag vet<br />
inte om jag känner mig så hemma där. Många jurister<br />
och ekonomer skolas in i Stockholms. Jag som<br />
teknolog har aldrig upplevt det. Det är många där<br />
som pluggar samma och har stark gemenskap genom<br />
äldre engagerade faddrar som får nya att engagera sig.<br />
– De präglas definitivt av Stockholms krog- och<br />
uteliv. Bakfickan känns väldigt stockholmsk, de bär<br />
verkligen det sättet att vara vilket är ett härligt alternativ<br />
för de som önskar det.<br />
– Jag tror också att det kanske just finns en tydlig<br />
kultur på nationen eftersom Stocken är ett så stort<br />
och etablerat maskineri. Många stannar under<br />
lång tid och det byts ut relativt få kuggar i taget till<br />
skillnad från på mindre nationer där det går snabbare<br />
att byta ut allt. De är trögrörligare och stabilare.<br />
– Det ska vara cleant och stilrent, Bakfickan är<br />
till exempel väldigt snygg till skillnad från andra<br />
nationspubar som är lite mindre perfekta, mer<br />
defekta. Stockholmare är väldigt polerade. Inte falska<br />
men de har en tydlig fasad som de visar upp utåt,<br />
en förberedd presentation. Det kanske krävs för att<br />
sticka ut i Stockholm. Att man har en bild av sig själv<br />
som man vill förmedla.<br />
Förste kurator Marcus kring de konkreta uppfattningar<br />
som existerar:<br />
– Det är en homogen tillvaro här. Det är jag väl<br />
medveten om. Vi har inte jättemånga internationella<br />
studenter. Men eftersom vi inte har så många blir det<br />
svårare för fler att ta sig hit. Om man jämför med en<br />
del andra nationer där en stor del av ämbetsmännen<br />
är internationella så förstår jag att det blir naturligt<br />
för nästa grupp internationella studenter att söka sig<br />
dit. Det kan också bero på att vi ju verkligen inte har<br />
en brist på engagemang.<br />
– Sedan kommer väldigt många av de engagerade<br />
från Stockholmsområdet. För bara tio till femton<br />
år sedan var det obligatoriskt att vara medlem i<br />
26 26
Nationen<br />
endast en nation och medlemskapet baserades då<br />
på din härkomst. Detta gjorde att Norrlands och<br />
Stockholms, en stor region och en stor stad, per<br />
automatik fick väldigt många medlemmar.<br />
– Det är ett faktum att nya jurister och ekonomer<br />
slussas till Stocken av äldre jurister och ekonomer.<br />
Sedan ska vi komma ihåg när vi pratar medlemmar<br />
att vi i vanliga fall har en populär klubb på torsdagar<br />
vilken är anledningen till att väldigt många går med<br />
i Stocken. Det är av ekonomiska skäl för klubben.<br />
”DET VI VILL SE ÄR ATT EN<br />
MEDLEM FÖRR ELLER SENARE BLIR<br />
ENGAGERAD PÅ NÅGOT SÄTT”<br />
kultur som är väldigt stockholmsk. Men man är<br />
alltid lite föraktfull mot saker man inte förstår eller<br />
är van vid. Om Gotlands har en Lammskallegasque<br />
är inte det självklart för alla.<br />
Maximilian, som jag talade med först av alla,<br />
avslutade vårt samtal med en intressant reflektion<br />
som delvis var med glimten i ögat, delvis ärlig.<br />
– På ett sätt får stockholmare rätt i stereotypen att<br />
de tror att de är ”världens mittpunkt” eftersom alla<br />
bryr sig och har åsikter om dem. På samma sätt<br />
kanske det funkar i Uppsala. Stocken är en nation<br />
som många har tankar och åsikter om eftersom de<br />
är så stora och då är det lätt att prata om det, vilket<br />
kanske förklarar att vissa bilder målas upp och<br />
sprids.<br />
Marcus Hellgren<br />
Förste Kurator<br />
– Men vi uppskattar också att ekonomer och jurister<br />
dras hit eftersom vi ser någon form av slutprodukt<br />
i engagemang. Det vi vill se är att en medlem förr<br />
eller senare blir engagerad på något sätt, och om<br />
man kan se en tydlig parallell mellan de här två<br />
programmen och engagemang så är det självklart att<br />
vi uppskattar det. Det har nog att göra med att den<br />
här nationen kräver väldigt mycket. Här duger det<br />
inte att bara komma in och jobba när man känner<br />
för det eller har tid. Eftersom konkurrensen är så<br />
stor har vi möjlighet att ställa krav. Det gör att man<br />
investerar mycket tid av sitt studieliv i Nationen<br />
och jag vet att läkare och teknologer med obligatoriska<br />
moment under dagarna inte har möjlighet<br />
att tillbringa en hel vardag i Bakfickan. Ekonomer<br />
och jurister har inte samma obligatoriska moment<br />
i sina scheman utan en mer flexibel tillvaro, med<br />
möjlighet att forma studietiden utefter nationslivet.<br />
Samtidigt är han insiktsfull kring att Stocken spelat<br />
på vissa tangenter som givit en viss klang i modern<br />
historia.<br />
– Vi har lite av ett arv, för sex år sedan brukade vi<br />
ha ”stektorsdag” där man kunde borda (att boka<br />
ett bord i klubben med förbeställd rusdryck, reds.<br />
anm). Det spelades mycket på stureplanifiering. Den<br />
kulturen var också väldigt stor då under ”Snabba<br />
cash-eran”. Det har Stockholm och Stocken gått ifrån<br />
nu. Jag tror det främst var ett marknadsföringsjippo.<br />
Vi hade många olika teman, däribland ”stektorsdag”<br />
som var väldigt populärt, och det kanske är en<br />
27<br />
27
ecept<br />
MARCUS VIDA BERÖMDA TBR<br />
DU BEHÖVER:<br />
8 tunnbröd<br />
8 merguezkorvar<br />
500 g mandelpotatis<br />
2 dl mjölk<br />
100 g smör<br />
400 g räkor utan skal<br />
1–2 silverlökar<br />
2 tomater<br />
Isbergssallad<br />
1 knippe dill<br />
1 knippe gräslök<br />
2 dl majonnäs<br />
1 citron, skalet<br />
Ketchup<br />
Senap<br />
Parmesan<br />
Salt<br />
Vitpeppar<br />
Av: Marcus Hellgren<br />
GÖR SÅ HÄR:<br />
Potatismos<br />
Skala och koka potatisen mjuk i saltat vatten (tips dela potatis för<br />
kortare koktid). Smält smör i kastrull på låg värme, tillsätt mjölk, salt<br />
och vitpeppar. Pressa potatisen och blanda i mjölk- och smörblandningen<br />
och vispa till önskad konsistens. Riv ner lite parmesan. Smaka<br />
av med salt och eventuellt mer vitpeppar.<br />
Räksallad<br />
Skala räkorna och hacka dill och gräslök. Blanda ner majonnäs och<br />
citron till en röra och smaka av med salt och vitpeppar.<br />
Servering<br />
Stek korven. Snitta den för att påskynda stekprocessen.<br />
Lägg isbergssallad, lök, tomat, potatismos, räksallad och korven i<br />
tunnbröd. Tillsätt önskad mängd ketchup och senap. Inga konstigheter<br />
eller nymodigheter. Klassisk svenskt gatukäk.<br />
Ät och njut!<br />
28
Kuratelet<br />
2Q<br />
Carl Fredrik Kjellberg<br />
Kära Stockholmare!<br />
Hösten är här! Och precis som under sommaren och våren före den är allt inte riktigt sig likt<br />
nu heller. Torsdagsklubben lyser alltjämt med sin frånvaro, men trots det så har Nationen<br />
återigen fyllts av glada gäster, lunchsugna Landsmän och ädla Ämbetsmän. Den kollektiva<br />
depressionen som inträffade i coronavirusets kölvatten har sedan några månader tillbaka<br />
förmildrats, och Nationen har repat sig något. Vi hade öppet under sommaren för första<br />
gången på länge, och lyckades genom det fina ideella engagemanget här på Nationen<br />
göra den lyckad. Stort tack till er alla som möjliggjorde det! Nationens alla vardagliga<br />
verksamheter har dessutom kommit igång och är hittills välbesökta. Eventuellt börjar vi se<br />
lite ljusglimtar i coronamörkret!<br />
Nu när mitt år som er Andre kurator har nått sitt sista kvartal vill jag göra det mesta av tiden<br />
som kvarstår. Jag ser helt klart fram emot att avsluta den på bästa sätt med en efterlängtad resa till<br />
Lund och slutna-sällskaps-sittningar i goda vänners lag, men ändå saknas något. Min allra högsta<br />
önskan för den resterande delen av året är att få se Torsdagsklubben öppna igen. Detta inte enbart för att kunna<br />
lämna över Nationen till min efterträdare i (någorlunda) samma skick som jag fick den, utan för att jag inser att<br />
jag tog den för given.<br />
Ses när vi ses,<br />
Carl Fredrik Kjellberg,<br />
Andre kurator<br />
3Q<br />
Sigge Paues<br />
Hej allihop!<br />
Jag heter Sigge Paues och klev den första juli på som Stockholms nations nya Tredje kurator.<br />
Nu har jag suttit på min post i ungefär tre månader och jag kan hälsa att corona inte är en kul<br />
grej när man ska planera olika tillställningar. Men vad som är roligt är att alla studenter har<br />
kommit tillbaka till staden. Staden fylls av liv och rörelse studenter besöker åter Stockholms<br />
nation. Jag får dessutom möjligheten att äta vår kock Anders lunch igen. Något<br />
som man inte vet att man kommer att sakna förrän den inte finns där.<br />
Men nu är hösten här och corona håller fortfarande ett fast grepp om Uppsala. Här på<br />
Nationen försöker vi göra vad vi kan av situationen och jag tycker att vi lyckas bidra med ett<br />
alternativ för Uppsalas studenter. Klubben må vara stängd men Nationens dörrar står öppna<br />
för alla som vill komma förbi för att äta, dricka och umgås med sina kompisar på våra olika<br />
verksamheter. Jag är även väldigt glad att vi kunde välkomna våra nya recentiorer med både<br />
Reccemottagning och Bellmansgasque trots de dåliga förutsättningarna. Jag hoppas innerligt att<br />
alla närvarande hade lika roligt som jag hade det. Med det sagt vill jag hälsa er alla varmt välkomna till Uppsala och Stockholms<br />
nation!<br />
Vänliga hälsningar,<br />
Sigge Paues<br />
Tredje kurator<br />
29
kuratelet<br />
Barmästare<br />
Tomas Haglund<br />
Kära Landsmän och Landsmaninnor!<br />
En ny termin har startat! Skillnaden från förra är väl att vi inte går in med inställningen att det<br />
kommer bli en problemfri och rolig termin, skonad från pandemier och annat elände. Visst<br />
finns det positivitet i det, verksamheten på Nationen har omstrukturerats och har nu ett<br />
relativt stabilt upplägg. Med After school på tisdagar och torsdagar kämpar vi för att täcka<br />
upp för Torsdagsklubbens bortfall och Sthlms bar är tillbaka bakom baren och svarvar<br />
landets snabbaste och godaste groggar, och sular ut Tuborg till törstande gäster som efterlängtat<br />
dess comeback.<br />
Recentiorveckan var mycket lyckad; det är viktigt att vi får lära dessa vilsna själar lite studentikost<br />
vett och etikett. Snart är det även dags för en mindre upplaga av den traditionsenliga<br />
Höstgasquen för ämbetsmännen på Nationen. Det är kul och viktigt att under kontrollerade<br />
former kunna ta del av det roliga nationslivet, när mycket/allt annat går åt skogen.<br />
Med de orden kryddade av passiv bitterhet, önskar jag er alla en mycket behaglig och mild höst,<br />
tillbringad här på Nationen.<br />
Eder Barmästare,<br />
Tomas Haglund<br />
Restaurangchef<br />
Hugo Söderlund<br />
Hej allihop!<br />
Efter en något hektisk upplärning där en månad komprimerades till en vecka till följd av<br />
mitt dåliga beslut att insjukna i corona så klev jag den 1 juli på som Stockholms nations nya<br />
Restaurangchef. Full av förväntan, nervositet och en idé om att jag skulle stenkoll på läget klev<br />
jag alltså in på mitt nya kontor och insåg snabbt att så kanske inte riktigt var fallet. Redan<br />
samma dag missade jag beställningsfönstret för Martin & Servera och jag har ringt min<br />
företrädare Felicia fler gånger än jag är villig att erkänna. Sedan dess har dock en hel del<br />
hänt. Terminen har dragit igång på riktigt och huset fylldes över en dag med både nya och<br />
gamla Ämbetsmän och huset kändes äntligen som vanligt. Terminen förde med sig Ämbetsmannadagar,<br />
städsexor, Reccegasque och även Nationens första uthyrning på länge. Nu sitter<br />
jag alltså här och inser att nästan hälften av min första termin har flugit förbi alldeles för fort och<br />
hoppas att fortsättningen kommer att bli lika fantastisk som de första tre månaderna har varit.<br />
Vänliga hälsningar,<br />
Hugo Söderlund<br />
Restaurangchef<br />
30
kuratelet<br />
Dagchef<br />
Elsa Kiljunen<br />
Ärade Stockholmare!<br />
Att det ska vara så svårt att skriva en spalt på 200 ord förstår jag inte. Vad ska jag skriva om? Ska<br />
jag presentera mig? Hej alla, Elsa heter jag och sitter som Dagchef för andra terminen. Jag är<br />
25 år och jag köpte en årsprenumeration av Disney+ så fort jag kunde. Eller ska jag skriva om<br />
mina verksamheter? Frukosten har kommit tillbaka och tacka gudarna för det! Det finns<br />
inget härligare än att komma till Nationen på morgonen när den är fylld av ämbetsmän,<br />
gäster och en fantastisk frukostbuffé. Dagverket jobbar också på flitigt. Sallader, soppor<br />
och paninis serveras i ett rasande tempo. Vi har även firat brunchens dag med ett storslaget<br />
brunchevent som slog en del rekord för Bakfickans dagverksamhet! Eller ska jag skriva något<br />
om hösten? Att hösten och det faktum att löven byter färg är en symbol för förändring. Med<br />
en ny termin kommer det nya studenter, nya ämbetsmän och nya kollegor till mig. Jag ser så<br />
otroligt mycket fram emot att få jobba med dem denna termin och allt vi kommer få göra, enligt<br />
konstens alla regler förstås. Jag tror att denna termin kommer att bli kul men framförallt rolig!<br />
Bästa hälsningar,<br />
Elsa Kiljunen<br />
Dagchef<br />
Kvällschef<br />
Jesper Flyckt<br />
Kära Landsmän,<br />
Det har nu gått nästan tre månader sedan jag klev på som ny Kvällschef efter att min företrädare<br />
Hugo Bluhme lämnat över stekspaden. Under sommaren har mina kollegor och jag drivit en<br />
sommarkrog under namnet Bakgården. Verksamheten lockade många besökare och vi fick<br />
chansen att själva bekanta oss ännu mer med stekbord och bardisk. Sommaren blev lite<br />
som en lång upplärning för min egen del, innan allvaret satte igång till höstterminen. Efter<br />
hektiska veckor kan jag konstatera att jag är väldigt tacksam för den upplärningsperioden.<br />
Som Hugo sa under sin tradering: ”Ramverket är nu klarsnickrat, men canvasen står blank<br />
för dig att måla din egen vision”. Min vision för Bakfickan har endast börjat ta form, men i och<br />
med att tiden alltid går lite för fort inser jag att det inte heller kommer bli lätt att hinna med allt.<br />
Att de förändringar som har genomförts faktiskt har varit möjliga har jag mina fantastiska Kvällsmästare,<br />
kvällsverket och även klubbverket att tacka för. Utan er hade Nationen inte haft Uppsalas<br />
bästa studentpub. Det är otroligt glädjande att så många studenter väljer att lägga ned så mycket av<br />
sin fritid på att göra Nationen till det bästa den kan vara.<br />
Världsfred,<br />
Jesper Flyckt<br />
Kvällschef<br />
31
KALENDARIUM<br />
Höstterminen <strong>2020</strong><br />
Frukost<br />
Dagverksamhet<br />
After School<br />
Kvällsverksamhet<br />
Brunch<br />
mån - fre 07:30 - 10:00<br />
mån - fre 11:00 - 17:00<br />
tors 17:00 - 01:00<br />
tis, ons & fre - lör 17:00 - 00:00<br />
lör 11:00 - 15:00<br />
stockholmsnation.se