++Tillvarataget - Nedervetil
++Tillvarataget - Nedervetil
++Tillvarataget - Nedervetil
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
där vi slutat och tröttnat<br />
Unga, friska krafter<br />
Vi som aldrig skulle tröttna , tröttnade snart.<br />
Och nu kan vi spörja? Huru har det gått?<br />
Har vi gjort bygden rikare och ungdomen bättre?<br />
Har vi släckt dess törst med vatten från<br />
friska, o grumlade källflöden?<br />
Har vi förädlat nöjena och fört krig mot lasterna?<br />
Är vårt samvete gott efter väl utfört verk<br />
Eller var allt bara stora, tomma ord och orealiserbara planer?<br />
Ack, nej! Men det tillkommer inte oss att döma<br />
Idealen är desamma i alla tider och obruten mark<br />
väntar fortfarande på hacka och spett.<br />
Det svåraste av allt svårt har vi fått uppleva, kriget<br />
Kriget som har spolierat och rivit sönder så mycket<br />
Hatet och våldet och oförsonligheten<br />
Har gjort sig breda i världen.<br />
Stormen har gått fram. Mycket förlegat<br />
och mycket unket har sopats bort<br />
men stormen har också spolat upp<br />
mycket fördärvligt vrakgods.<br />
Så ser vi hur allt mänskligt verk är ofullkomligt.<br />
Så ser vi huru tiderna växla.<br />
Markrödjaren faller undan och andra tar hans hacka<br />
Men vi ser mot framtiden och tror på den<br />
Utan tro kan ingen av oss leva<br />
De fallna<br />
Ser ni korsen över våra gravar!<br />
Ser ni namnen uppå minnesvården<br />
Är det bra tomma ord ni stavar<br />
när ni stannar vid vår plats på kyrkogården?<br />
Vi var unga och ville forma om vår tid med måttet av vår styrka<br />
Vi hann inte. Det begynte storma<br />
och vår plats blev graven vid vår kyrka.<br />
Allt blev smått som förr haft vikt och värde<br />
egen omsorg lades plötsligt undan<br />
och packningar och vapen lärde<br />
vi oss pliktens gärning i tyst begrundan<br />
Och vi gick den. Men den blev vår till sist<br />
och från den vi mer ej återvänder<br />
Säjer vi för mycket om vår kista lyftes tungt av sträva arbetshänder?