Nya kontroll- och maktrelationer inom sjukvården - Lunds universitet
Nya kontroll- och maktrelationer inom sjukvården - Lunds universitet
Nya kontroll- och maktrelationer inom sjukvården - Lunds universitet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Nya</strong> <strong>kontroll</strong>- <strong>och</strong> <strong>maktrelationer</strong> <strong>inom</strong> sjukvårdenföljer en genomgång av några typiska utgångspunkteri omregleringen av läkarnasarbetsprocess. Därefter presenteras vår empiriskastudie, som avslutas med en diskussionom hur hälso- <strong>och</strong> sjukvårdens styrning kanpåverka villkoren för såväl den enskildeläkarens kliniska autonomi som professionenskollektiva autonomi (jfr Allsop 1999,Doolin 2002, Friedson 2001). Förändringarnaär dels något som kan ses som en delav en längre <strong>och</strong> bredare process i modernasamhällen. De tar sig främst uttryck i nyakrav på <strong>kontroll</strong> <strong>och</strong> uppföljning av resultatgenom system <strong>och</strong> praktiker som är formella,likformande <strong>och</strong> ansedda som lika relevantaoavsett typ av verksamhet (Jepperson &Meyer 1991, Kallinikos 1996, Townley 1995,Wilkinson & Willmott 1995). Men dethandlar också om en mer speciell form avdetta, en tidsbunden managementdoktrinsom ofta benämns kundorienterad verksamhetsstyrning(Hasselbladh & Bejerot 2002).Artikeln i sin helhet beskriver två på varandraföljande processer som i grunden förändrarläkarens ställning. Den kvalificeradesjukvårdens lokalisering till sjukhusen under1800-talets andra hälft signalerade börjantill läkarprofessionens inkorporering i ettkomplex av techno-science (Latour 1987,Mumford 1984). Det medicinska arbetet harblivit alltmer kollektivt, teknifierat <strong>och</strong> beroendeav medel <strong>och</strong> kunskap som inte ärförlängningar av den enskilde läkarenskropp, skicklighet <strong>och</strong> kunskap. Läkaren ärinte längre en tapper <strong>och</strong> allvetande individ,som under hög diskretion möter, diagnostiserar<strong>och</strong> behandlar patienter. Men viskisserar också en utveckling där läkarprofessionenskollektiva, teknik- <strong>och</strong> forskningsberoendearbete regleras efter en logiksom alltmer liknar den som dominerat iarbetsorganisationer sedan industrialismensbörjan. I den utvecklingen har staten utövaten ny <strong>och</strong> mer indirekt form av förvaltningspolitik.Professionernas arbete<strong>och</strong> kunskapens organiseringUnder 1800-talet uppstod <strong>inom</strong> arbetslivetett nytt fenomen, nämligen den professionelle.Läkare, jurister <strong>och</strong> arkitekter, föratt nämna några av de mest ”typiska” <strong>och</strong>äldsta professionerna, hade funnits mycketlänge vid den tiden. De hade ofta, men intealltid, en längre formell utbildning <strong>och</strong> detfanns ofta vissa former av restriktioner kringderas yrkesutövning. Men från denna tidblir de professionella definierade som speciellai en rad avseenden. Professionernas särdragframträder till följd av de förändringarsom skedde för andra yrkesgrupper i arbetetsorganisering under 1800-talet <strong>och</strong> det tidiga1900-talet. Den medicinska professionenskunskap <strong>kontroll</strong>erades exklusivt av yrkesutövarna,yrkesutövarna arbetade under enhög grad av autonomi <strong>och</strong> styrdes av allmännyttigamålsättningar som utgjordeprofessionens åtagande mot samhället.Akademiseringen av medicinen under1800-talet förvandlade ett hantverk till enform av tillämpad vetenskap, vilket ocksåskedde med militärers, ingenjörers <strong>och</strong> revisorersarbete (Rossides 1998). I denna utvecklingutgör läkarprofessionen ett särskiltintressant exempel (se Turner 1989). Dessarbete har förvetenskapligats till den gradatt en läkare idag troligen skulle uppfattahantverkarepitetet som nedsättande. Läkarnai alla länder har också i hög utsträckningblivit inkorporerade i organisationer. Oavsettfinansieringsform arbetar en stor del avalla läkare i någon form av sjukvårdsorganisation.Läkarprofessionen har dock förblivitden dominerande yrkesgruppen <strong>inom</strong>sjukvården, den har behållit <strong>kontroll</strong>en överArbetsmarknad & Arbetsliv, årg 9, nr 2, sommaren 2003109